JOfiAN KIÆR. 



[No. 



Ved Norges kyst forekommer den ganske almindelig j, 

 Chr istianiaf jorden til Throndhjemsf jorden på forskjelligar | 

 bund, ca. 30—200 m. Synes at forekomme talrigere indii 

 fjordene end ude i havbrynet. Nordenfor Throndhjemsf jord i 

 er den ikke påtruffet 



Ascidia complanata, Fabricius, 1780. 

 (Fig. 12.) 



Synonymi og literatur. 



Ascidia complanata, Fabricius, pag. 332. — Verrill, no , 

 pag. 98, fig. 11. — Verrill, no. 2, pag. 289, tab. VIII, fi$8 

 og no. 4, pag. 231. — Drasche, no. 2, pag. 101, tab. VIII, fig.. 



Ascidia callosa, Stimpson, pag. 228. 



Acidia sp., M. Sars, no. 2, pag. 64. 



Systematiske bemærkninger. 



Jeg henfører en ved Finmarken almindelig forekomme le j 

 art til Ascidia complanata, Fabr., med hvem den stem3r 

 overens i de fleste karakterer. Drasche har leveret den bece 

 beskrivelse af denne art; men hans beskrivelse er ufuldsl ti- 

 dig. Han omtaler således ikke med et eneste ord tarmkana 

 heller ikke ringfuren og ringzonen, om denne er glat < 

 besat med papiller. Hans beskrivelse af kroppens ydre i 

 og kappens beskaffenhed passer godt; dog synes kloakåbnir 

 oftest ikke at være rykket så langt over på høire side, 

 Drasche afbilder. Drasche siger om flimregruben: „Der y- 

 pophysentuberkel ist fast kreisformig, die Flimmerrinnen 

 hufeisenformig mit dem linken Horn schwach nach ehrv 

 gebogen." Hos de norske eksemplarer er flimregruben \ 

 og åbningen på den tragtformigt udvidede gang halvmi 

 formig; ringzonen med fine processer; ringf urens forreste 

 danner en høi, fin hinde, der næsten fuldstændig dæ 

 flimregruben. Dorsalf olden er stærkt tandet; til hver i 

 svarer en meget høi tand og derimellem flere små; d< 

 folden lægger sig over svælgf eltet og går betydeligt bag< 



