893.] OVERSIGT OVER NORGES ASCIDIAE SIMPLICES. 49 



ære den almindeligste på vestlandet, er den af Sars be- 

 krevne. Kroppen er meget fladtrykt, og kappen er stærkt 

 dbredt på underlaget, skjæl etc., og er her bedækket 

 æd fine sandkorn. På undersiden er kappen meget tynd. 

 'arven er brunagtig og kappen i almindelighed noget rynket. 



egge åbninger er nærstående og rykkede temmelig langt 

 >rover. Disse to formers indre bygning stemmer nøie overens, 

 )m allerede omtalt; den eneste forskjel, jeg har fundet, er, 

 tarmen hos den sidste varietet er beliggende mere på 

 Trets underside, medens den hos den første ligger på siden 

 dyret. Dette kommer sandsynligvis af den langt mere 



mmentrykte form. 



Geografisk udbredelse. 



Fundet ved Danmarks, Nordtysklands, Englands og Norges 

 *ster. Ved Norges kyst forekommer den almindelig helt op 

 i Hammerfest. Ca. 50 — 400 m. 



Styela aggregata, J. Rathke, 1806. 

 (Fig. 14—19.) 



Synonymi og literatur. 



Ascidia aggregata, J. Rathke. Zoologia Danica, vol. IV, 

 lg. 11, tab. 130, fig. 2. 



Ascidia patula, M. Sars, no. 1, pag. 156. 

 Cynthia aggregata, M. Sars, no. 2, pag 64. 

 Styela aggregata, Traustedt og andre. 



Dendrodoa glandaria, Mac Leay, pag. 547, tab, XX, fig. 

 1-6. — Herdman, no. 4, pag. 582. 



Beskrivelse. 



Kroppen enten lang cylindrisk eller forholdsvis kortere, 

 kileformig og opblæst. Basis er altid betydelig smalere end 

 k ppens midte, så dyret ofte bliver kort 'stilket. (Fig. 

 1-15.) 



Størrelsen hos fuldt udviklede exemplarer, udregnet efter 

 11 leis middelsstore og dels meget store dyr : 



id.-Selsk. Forh. 1893. No. 9. 4 



