56 



JOHAN KIÆR. 



temmelig variabelt indenfor Styelinae-, herpå gjør Lacaze- 

 Duthiers og Delage opmærksom, og jeg kan tilføie, at hos 

 Polycarpa glonierata, Alder, er gjællefoldene meget reducerede. 

 og at St. aggregata, Rathke synes at have tendens til del 

 samme (se under denne art). Den sidste art har tiliige gene- 

 rationsorganer kun på høire side; jeg synes, det heraf fremgår 

 at disse to karakterer ikke har så stor værdi, at man herpå 

 skulde være berettiget til at basere en ny slægt. 



Geografisk udbredelse. 



Forekommer meget almindelig ved Danmarks (Traustedt) 

 Nordtysklands, Belgiens (v. Bened.), Englands (Forbes ane 

 Hanley) og Skotlands kyster, end videre ved Norges kyst 

 Færøerne, Island, Grønland og Spitsbergen (elter Traustedt) 

 endelig sandsynligvis ved Nordamerikas østkyst (Verrill). 



Ved Norge forekommer denne art meget almindelig vec 

 Sydkysten og Vestkysten, antagelig til Throndhjemsf jorden 

 på skjæl, stene, tang etc, fra et par meters dybde til ca. 60 m 



Polycarpa, Heller, 1877. 



Heller opstillede denne slægt i 1877 (no. 3, pag. 259) pÉ 

 følgende karakterer: kjønsorganerne representeres af talrigt 

 rundagtige eller langagtige sække, fordelte i peribranchial 

 rummet, og tarmen danner en vid, åben slynge. Herdman (no. 4 

 pag. 582) og Traustedt (no. 5, pag. 46) karakteriserer slægten pi 

 samme måde. Roule (no. 2, pag. 140) indsnævrer den betyde 

 ligt, idet han stiller under Polycarpa kun de arter, hvis kjøns 

 organer er byggede på følgende måde: „ Kjønsorganerne her 

 maphroditiske og placerede på begge sider af kroppen i hud 

 muskellagets dybere lag; en del af disse organer trænger inc 

 i peribranchialhulen under form af små, mere eller mindn 

 fremspringende vorter, der med hele sin bredde hænger sammei 

 med den del, der er nedsænket i hudmuskellaget. " På grunc 

 heraf udskiller hanP. glonierata, Aid., hvis kjønsorganer dannet 

 af små grynformige legemer, der ikke trænger ned i hud 



