1893.] 



PEELEMOESKYEE. 



5 



Glands. En Belysning af Dæmringen vilde give en meget 

 længere Tid for Glandsens Aftagen til den endelige Forsvinden. 



Under Forudsætning af, at de lysende Skyer fors vandt, da 

 de traadte ind i Jordskyggen, beregner jeg deres Højde paa 

 følgende Maade. 



I I Fig. 1 være C Jordens Centrum, SS Solstraalernes Ret- 

 ning fra Solens Centrum (Jordskyggens Axe). Dersom der ikke 

 var nogen Refraction i Jordens Atmosfære, vilde en Straale fra 

 Solens Centrum berøre Jordoverfladen i a. En Straale fra Solens 

 ^vre Rand vil tangere Jordoverfladen i b, Vinkelen aGb = r = 

 Solens apparente Radius. Paa Grund af Horizontalrefractionen 

 ril den samme Solstraale tangere Jordoverfladen i c, Vinkelen 

 )Cc — o = den astronomiske Horizontalrefraction. Fra c fort- 

 etter Straalen sin Vej til B, et Punkt i det observerede 

 Tænomen (Skyen) i en mod Jorden concav Bue, der ligger under 

 Tangenten cd. Vinkelen dcB = e = den terrestriske Horizontal- 

 efraction for Punktet B. Trækkes Cg _L cB bliver Vinkelen 

 Cg - dcB = e. 



Kaldes Afstanden Ca = R' = Cc, bliver gC = R 1 cos e. 



Er h'=BC— R', BC=R'+h', cosgCB = cos p' = ^Ty - 



aa er Vinkelen BCS = 90° — {? + r + q -f- e) = 90° — Q?' + *), 

 aar r + q + £ = 



Figuren ligger i Solens Verticalplan og alt er symmetrisk 

 m Axen SCS. 



.cl 

 >B 



S 



