*93.] 



PERLEMORSKYER. 



13 



De lysende Skyer laa saaledes midt over Nordsøen, mellem 

 orge og det nordlige England. Den store Sky har strakt sig 

 od SSE til lidt estenfor Nordsoens Midte i 56° Bredde. 



Højdeberegningerne vise, at den store Sky ikke ligger hori- 

 >ntal, men skraaner opad mod Iagttageren i Christiania. Held- 

 ngsvinkelen i, regnet fra Horizonten gjennem det observerede 

 unkt i nedre Eand, beregnes af Formelen 



t- x a r R -\- h -\- Ah — (R -\-h) cos A Z 

 tang (. + AZ) = (fl^VsinA Z 



For den store Skys nedre Rand haves h = 123.9, R -j- h = 

 »1S 9 km. Med AZ = 2V 36" og Ah — 8.19 (for AL = 2°) faaes 

 f &Z = 11° 18'.8, i = 10° 57'.2. 



Dette er Heldningsvinkelen i Iagttagerens Verticalplan. 

 eldningsvinkelen mellem Skyens Plan og dens Horizont (i det 

 la begge lodrette Plan) kan findes saaledes. Beregnes Bredde 

 i Længde faaes 



Bredde Længde W Christiania 



Ovre Sky, nedre Rand 57° 24'.0 8° 11' A 



Af Længden og Forsvindiugsklokkeslettet i Christiania be- 

 ines Klokkeslettet efter Skypunktets Sted og deraf samt Bredde 

 i Solens Declination Solens Depression under Punktets Horizont. 

 r ækkes herfra k, faaes (meget nær) Heldningen mellem Jord- 

 ryggens Tangentplan og Punktets Horizont. 

 Man faar 



Ovre Sky, nedre Rand a = 12° 14'.0 a — Jc= 11° 5'.3 

 * Da den øvre Sky forsvandt samtidig over hele sin Flade 

 sia den have ligget i Jordskyggens Tangentplan i Forsvindings- 

 blikket og have havt en meget liden Tykkelse. Dens Plan 

 hdte 11° 5' mod Horizonten, opad mod Øst, og Solen har be- 

 s nnet den paa dens -øvre Flade. Lyset er gaaet igjennem 

 Syen efter at være reflecteret eller brudt eller bøjet af dens 

 ostituerende Dele. 



Forbindelsen mellem a — k og i er følgende. 



Iagttagerens Verticalplan danner en Vinkel B med det geo- 

 c triske Verticalplan gjennem Solen og Skypunktet, der findes 

 a; det sfæriske Triangel ZBS, hvor 



