893.] PERLEMORSKYER. 15 



;=Dsin £ cos A. 90° — A = Azimut fra Syd. Bevæger Punktet 

 ig fra W mod E med en Hastighed v og bortsees fra Jordens 

 [rumning, har man, naar man sætter dz = 0, dy = og 

 \x = — v og eliminerer e^D: 



jj// _ 1 s ™lA 1 ^ = — - CQS £ CQS A 

 ~ B' sin C sin 1" = Z> ' sin 1" 



g i vort Tilfælde, med v = 39.32 m. p. s. 





Store Sky, Midte 



Lille Sky 



A 



26° 36' 



26° 6' 





78" 



84° 



D 



534.7 km. 



683.2 km. 





6 // .96p.sec. 



5".25 p. sec. 





2".82„ „ 



1" 11 



I det Tilfælde, at Bevægelsen foregik i Verticalplanet, par 

 lei Skyens Horizont, vilde man have 



tang A? 



D — v. sin (C - Z) 



^med v = 39.32, AC = 3".73 pr. Secund for den store Sky. 



Skyernes Bevægelse har saaledes en Indflydelse, der er 

 ieget ringe i Forhold til mine Observationsfejl. 



I Observatoriets meteorologiske Dagbog har Professor Geel- 

 uyden noteret: ,,1885. November 19. Pragtfulde iriserende 

 iyer ved Solens Nedgang i SW indtil 25 å 30° Hejde. Nuance 

 l Farveskiftning de sædvanlige. 4 h 15 m vare de høiere Skyer 

 rsvundne, de øvrige ensfarvet røde." 



Eegner jeg med 4 h 15 m som Forsvindingsøjeblik, faaes for 

 Hejde af 25° en Højde over Jorden for Skyen af 22 km. og for 



- „ 30° „ - - 23 - 



1890, den 15. Januar saa jeg en lignende lysende Sky og 

 Ider lignende Omstændigheder, efterat der tidligere havde været 

 iserende Skyer, som den 19. December 1892. Efter min Be- 

 ining skulde den staa henimod Shetland og saaledes have en 



I 1 



