32 



H. MOHN. 



[No. 10. 



Gjennemgaaende har altsaa Luften i Christiania været meget 

 varm og tør. Vestenvindene, der komme fra Nordhavet, have 

 overskredet det sydlige Norges Fjeldmasser, og ere komne ned 

 til Christiania som ægte Føhnvmåe. Luften er klar og de iri- 

 serende Skyer i de højeste Luftlag kunne sees med sine Farver. 



* 



I Optegnelserne fra Observatoriet, navnlig Prof. Geelmuydens, 

 findes jevnlig angivet den Himmelegn, hvor de iriserende Skyer 

 viste sig, og deres Højde over Horizonten. Heraf kan Fæno- 

 menets Stilling til Solen udredes. Til den Ende indrettede jeg mig 

 ved Beregning og Construction to grafiske Tabeller, der med Tinie- 

 vinklerne som Abcisser og Declinationerne som Ordinater give, 

 den ene Azimut og den anden Højde ved Hjelp af Linier for 

 ligestore Værdier af disse Functioner — for Christianias Bredde* 

 Efter de noterede Klokkeslet kunde saaledes Solens Azimut og 

 Højde findes med Lethed paa nærmeste Grad og sammenlignes 

 med de iriserende Skyers apparente Sted. Af denne Sammen- 

 stilling følger, at de iriserende Skyer saaes 

 i 13 Tilfælder i Solens Vertical, 

 i 14 til Højre for Solen, i Middel 1P.25 



1 15 - Venstre — — 12°.8 

 og i Totalmiddel 0°.82 til Venstre for Solen. 



Fænomenet følger altsaa Solen i Azimut. 



Videre fandtes, at de iriserende Skyer saaes (her er udeladt 



2 Tilfælder, i hvilke Solen stod 42° højt og Skyen i Nærheden 

 af Solen, og Solen 47°. 5 højt og Skyen nogle faa Grader til 

 højre for Solen, resp. 1881 Maj 10. og 1882 Juli 13.) 



Solens Middelhøjde 

 Ved Solens Op- og Nedgang 13 Gange 0° 

 Solen over Horizonten 12 — 4°. 7 



Solen under — 24 — —4°. 3 



Alle Tilfælder - 0°.7 



Fænomenet er saaledes hyppigst knyttet til en lavt staaende 

 Sol. Dette er i Overensstemmelse med, at det i de allerfleste 

 Tilfælder viser sig i Vintermaanederne. 



