1893.] 



PEELEMOESKYEE. 



33 



Beregnes, i de fleste Tilfælder efter de noterede Klokkeslet 

 og Skyens Højde, i nogle faa ogsaa efter dens Azimut, Vinkelen 

 mellem Eetningen til Skyen og Retningen til Solen, faaes føl- 

 gende Række, der udtrykker Solstraalernes Afbøjningsvinkler 

 ved den observerede Irisering: 



4°, 7°, 9°, 11°, 12°, 12°, 16°, 17°, 20°, 20°, 21°, 22°, 27°, 30°, 

 30°, 31°, 35°, 40» . . . 144°, 159°, 166°. 



Fænomenet har altsaa vist sig fra Solen af indtil 40° fra 

 denne, derpaa felger en stor Aabning, paa 104° (fra 40° til 144°), 

 saa komme nogle faa Fænomener med Afbejningsvinkler paa 

 144° til 166°, paa den anden Side af Zenit. Herfra til Modsols- 

 punktet findes ingen. 



* * 

 I „ Nature" findes meddelt en Del Iagttagelser af iriserende 

 Skyer. Stederne og Datoerne for Observationerne ere følgende: 



1884. December 11. Edinburgh, Newcastle on Tyne, Derby, Dar- 

 lington, Broseley Shrops. 



December 11. og 13, York. 



December 6., 7., 8., 10., 11., 12., 13. Sunderland. 



1885. December 28. Sunderland, Newcastle. 

 December 29. Edinburgh, Sunderland. 

 December 31. Sunderland. 



Som man sei*, falde Perioderne i 1884 og 1885 sammen med 

 lem, i hvilke iriserende Skyer saaes i Christiania. 



Ved Gjennemlæsn ingen af Observationerne i „ Nature" flnder 

 eg ganske de samme Træk ved Fænomenet beskrevne som de, 

 i have iagttaget her i Christiania. Et Par Tilfælder fere til 

 bestemmelse af Skyernes Højde. I „Nature" XXXIII S. 486 

 ngives Højden af en Sky, der blev seet den 28. December 1885 

 aaavel i Sunderland som i Shields, efter Parallaxeberegning til 

 3 miles (nederste Grænse 11 miles) eller 37 Kilometer. Samme 

 )ag er der i Sunderland („Nature" XXXIII S. 220) observeret 

 i Sky, i Venus' Vertical Kl. 4 p. m., i en Højde af 30°, der 

 ste endnu Kl. 5,20 Min., men var forsvunden en Time senere, 

 ted Kl. 5.20 Min. som Forsvindingsmoment finder jeg Højden 

 være mindst 113 Kilometer. 



I Vid.-Selsk. Forli. 1893. No. 10. 3 



