36 



H. MOHN. 



[No. 10. 



farvede Partier som dem, der ikke vise Farver. Farverne op- 

 træde paa forskjellig Maade. Skyer, ellers hvide, cirruslignende, 

 vatrede, have farvede Bender, dels helt rundt om, dels kun paa 

 en eller nogle af Siderne. Saadanne farvede Bræmme kunne 

 ligge i længere omtrent horizontale Bader. Naar Fænomenet 

 er pragtfuldt, sees hele Skyer med en nogenlunde ensfarvet Flade 

 og Spectralfarver paa alle Bender. De have meget ofte rhom- 

 biske eller ovale Omrids, den større Diameter hérizontal, og 

 minde om et øje. Himmelgrunden mellem saadanne Skyer hai 

 jevnlig en ejendommelig fremmed jevn Farve, graabrun, blaahvid 

 „opaliserende", grøn, der fra Horizonten lidt efter lidt taber sic 

 mod Zenit og eiterhaanden gaar over i det almindelige himmel 

 blaa, forsaavidt som dette overhovedet findes rent. Naar de] 

 staar pragtfulde farvede „Øjne" paa en saadan jevn farve 

 Himmelgrund, er man ganske i Tvivl om man skal sige, at Skyei 

 sees som en Aabning i denne Grund, eller bag samme gjennen 

 et Hul i den, eller foran den. Enkelte Gange sees, i og næ 

 Solens Vertical, medens den er over Horizonten, den ene hori 

 zontale Band af en saadan Sky lysende med en Glands som e 

 Bisol. Farverne i de iriserende Skyer ere undertiden mege 

 constante i længere Tid, men ofte ere de, ligesom ogsaa Skyerne 

 Form og Størrelse, hurtigt vexlende. Flere Observatione 

 saavel fra Christiania som fra Skotland og England, gaa u 

 paa, at Skyerne tabe sine Farver, naar Vinkelafstanden fra Sole 

 bliver større og at de tilsidst ved endnu større Vinkelafstanc 

 blive hvide. 1 



Naar man betragter de iriserende Skyers Farver, den 

 Toner og deres Bækkefølge, kan man neppe være i Tvivl oi 

 at de ere fremkaldte ved Interferents af Solstraaler. Som 1 

 have seet, grupperer hele Fænomenet sig om Solen som Mid 

 punkt. Men medens andre Interferentsfænomener, som de snu 

 Binge om Solen og Maanen, Begnbuen med dens overtallig 

 Buer, Bishop's Bing, antage Formen af Cirkler med Solen so 

 Centrum, ligesom de Fænomener, der, som de store Binge < 



1 Ea god Beskrivelse af iriserende Skyer har Dr. H. Reusch givef 

 „Naturen" f. 1882, S. 15. 



