1893.] BOTANISKE UNDERSØGELSER I ROMSDALS AMT. ') 



indtil c. 1,300 m. o. h. I lierne op fra fjorden til Halsen sæter 

 (c. 180 m. o. h.) er der en særdeles yppig subarktisk vegetation. 

 Sammen med denne bemerkedes Blechnum Spicant Roth og 

 Luzula maxima Desv. Oppe ved den nedlagte Halsen sæter 

 saaes kraftige eksemplarer af Lappa minor DC. 



Ellers er der opad dalen og paa skraaningerne af Hofsnebba 

 en frodig og temmelig artrig fjeldfjora, hvoraf ved siden af de 

 for Lilledalen anferte (undtagen Arabis petræa Lam.) skal 

 nævnes: Lycopodium Sélago & alpinum L., Aira alpina L., 

 Trisetum subspicatum P. B., Poa laxa Hænke & glauca Vahl, 

 Festuca ovina L., Carex lagopina Wahlenb., alpina Sw., rigida 

 Good., Eriophorum capitatum Host, Juncas biglumis, triglumis & 

 trifidus L., Luzula hyperborea (R. Br.) Bl. Norg. FL, Tofieldia 

 borealis Wahlenb., Peristylis vir i dis Lindl., JBetula nana L., 

 Salix hastata, lanata, {glauca & Lapponum L.) & herbacea L., 

 Gnaphalium supinum L., Anfennaria alpina Gærtn., Taraxacum 

 officinale L., Hieracium alpinum L., Pedicularis lapponica L., 

 Phyllodoce coerulea Gr. & Godr., Arctostaphylos alpina é uva 

 ur si Spr v Azalea procumbens L., Vaccinium vitis idæa L., Dia- 

 pensia lapponica L., Saxifraga nivalis, cernua, rivularis & cæspitosa 

 L., Ranunculus glacialis L. ; pygmæus Wahlenb., Cardamine 

 bellidifolia L., Parnassia palustris L., Alsine bi flor a Wahlenb., 

 Viscaria alpina Fr., Empetrum ni grum L. ; Epilohium alsinefolium 

 Vill. & lactiflorum Hausskn., Potentilla macidata Pourr., Sibbaldia 

 procumbens L. 



Af planter, der fortrinsvis tilhører den kontinentale arktiske 

 flora, bemerkedes kun: Salix reticulata L., polaris Wahlenb., 

 Pedicularis Oederi Vahl, Thalictrum alpinum L. 



Af noget sjeldnere planter skal ellers nævnes Cardamine 

 silvatica Link. og Botrychium boreale Milde, den ferste voksende 

 nær øvre sæter. 



De øverste partier af Hofsnebba (c. 1300 — 1565 m. o. h.), 

 bestaaende af bræer og storstenet ur, ansaa jeg det for lidet 

 lønnende at undersøge, da de mere gunstige lavklædte eller 

 grusede fjeldvidder kun udviste en tarvelig høifjeldsflora. 



Dernæst besøgtes Nordmøres største bræ, Vinnubræen, 



