10 



De nye Fund af græsk-romerske Portræter i 

 ægyptiske Grave. 



Et tabt og gjenfundet Blad af Maleriets Historie. 



„ Mennesket feiler, saalænge det stræber": „es irrt der 

 MenscJi so lang' er strebt"; hvilken Sandhed skulde vel heller 

 end dette Goethes Ord, som han i Forspillet til Faust lægger i 

 selve den Eviges Mund — hvilken Sandhed skulde vel heller 

 end denne stilles i Spidsen for ethvert Forseg paa at afslere 

 Naturens eller Historiens Gaader, sættes som Iudskrift over 

 enhver Forsamling, hvor sandhedskjærlige Videnskabsdyrkere 

 samles til Arbeide eller til Fest! „Es irrt der Mensen so lang' 

 er strebt". Tanken er paa samme Tid ydmygende og styrkende, 

 den ydmyger de Stærke, den styrker de Svage, og gjer os saa- 

 ledes alle til Ligemænd og Brødre; thi hvad er den Enes lidt 

 støi re eller mindre Viden og Skarpsind i Forhold til den hellige 

 Fjernhed, hvori vi Alle se det, som er vor Stræbens Maal: det 

 er ydmygende at feile, men det er styrkende af siue Feil at 

 anspores til ny Stræben. Hvor ofte maa ikke Archæologen med 

 blandede Følelser erfare, at den Jord, paa hvilken han træder, 

 ofte kun et Par Fod under det Sted, hvor han har staaet og 

 grundet over en af Historiens Gaader, gjemmer Løsningen af 

 denne Gaade, at dersom hans Øie havde kunnet trænge blot 

 nogie Fod igjennem Jordskorpen, vilde Tanken kunnet spare sig 

 en Mængde tvivlsomme Hypctheser, grublende Nætters Vaagen 

 og tunge Dages Arbeide; — og naar saa et Fodspark af et 

 Barn, der kaster en Sten tilside, eller en helt ustuderet Arbei- 

 ders ubevidste Spadetag virkelig løfter det Skjulte op i Dagen, 

 saa knuser det kun altfor ofte en hel Mængde af de dristige 

 Tankebygninger, der har været den menneskelige Skarpsindig- 

 heds Stolthed og Ære, for at vise ham Sandheder, der — engang 

 fundne — synes saa soleklare, at han maa forundre sig ovei> 



