15 



der maiede den spyende Homer og Digterne, der tage til sig 

 hvad han giver fra sig; Achilies Tatius (III, 6 ff.) nævner 

 Euanthes, der udførte Perseus og Andromeda; Plinius (35, 146) 

 nævner i Forbigaaende en Polemon fra Alexandria, og Diodor 

 (Exe. XXXI. 8) en roTtoyQacpog ved Navn Bemetrios, en alexan- 

 drinsk Maler, der boede i Rom paa Ptolemæos Philometors Tid; 

 men det er endogsaa tvivlsomt, om vi ved Tonoyocapog har at 

 forståa en Landskabsmaler eller maaske snarere en LandÅr/r/- 

 maler. Endelig nævner Diogenes Laertius (VI, 101) to Malere 

 af Navnet 3Ienij^os, der synes at have levet i Ægypten for 

 Romernes Erobring. Det er omtrent Alt, hvad vi vide om 

 denne Kunst, og det var, som man ser, jævngodt med Intet. 



Ikke meget fyldigere bliver vort Kjendskab til det ægyptiske 

 Maleri i Ptolemæer- og Romertiden ved de Verker, vi før de 

 sidste Fund kjendte af det; €bi disse indskrænkede sig til den 

 nævnte (sandsynlige) Mosaik-Copie af Slaget ved Issos, en heist 

 tvivlsom Cleopatra og nogle Gravbilleder. „ Slaget ved Issos", 

 mere bekjendt under Navnet Alexanderslaget, Mosaik i Neapels 

 Museum, er et Kunstverk af hoi Rang, men iallefald sikkerlig 

 en Copie — sandsynligvis efter det nævnte af Literaturen om- 

 talte Billede af Helena. Ogsaa en Mosaik-Bord fra samme Casa 

 del fauno, fremstillende Krokodiler, Ibisfugle og andre Nildyr, 

 tor vistnok under Forudsætning af, at Originalen til Alexander- 

 slaget tilhører den ægyptiske Kunstnerinde, antages at have 

 udgjort dette Verks Ramme, og kan altsaa ogsaa bidrage til at 

 karakterisere Tidens alexandrinske Kunst. 



Alexanderslaget viser os selve det afgjørende Øieblik i 

 Slaget ved Issos, da Perserkongen ved en vældig Rytterchok 

 af Alexander tvinges til at forlade sin Stridsvogn og soge Red- 

 ning ved Flugten paa en rask Ganger, der af en af hans Tro- 

 faste holdes i Beredskab for ham, medens hans Livvagt kjæm- 

 per Fortvivlelsens Kamp for at hæmme den uovervindelige, som 

 en Stormvind frembrusende Alexander, der siddende til Hest 

 ikke agter Tabet af sin Hjelm, som flyver ham af Hovedet i 

 den rasende Fart, hvormed han angriber, idet hans Lanse gjen- 

 nemborer en af Perserkongens nærmeste Mænd. Kamptummelen, 



