Side; aldrig forekommer en <Å j\ en face eller endog en Halv- 

 piofil, end sige 3 /* Profil eller Helprofil. Kun i ganske faa Til- 

 fælde er en Haand synlig, men sædvanlig sees kun Draperiet, 

 der for det kvindelige Bryst bestaar af et Overslag og for 

 Mændenes Vedkommende af en Toga, kastet over den ene Skul- 

 der; oftere have baade Mænd og Kvinder smale, parallele Striber 

 i forskjellig Farve lebende ned over Bryst og Skulder: Ebers 

 an tager dem for et Slags Tænier. De fleste af vore Portræter 

 ere noget under, enkelte af dem derimod i fuld Legemssterrelse. 

 Ogsaa hvad Ejendommeligheden i den kunstneriske Opfatning 

 angaar, saa præges alle disse Arbeider af de samme heist 

 karakteristiske Mærker. Overhovedtaget udmærke de sig ved 

 en kraftig Realisme og erindre ikke saa lidet om. et af de faa 

 Portræter, der udferte i det' Iste Aarhundrede efter Christus ere 

 bevarede til vor Tid: jeg mener Bageren Paquius Proculus og hans 

 Madame, der lod sig afmale paa en Murvæg i Pompeji. — Karakte- 

 ren træder ikke som i den ældre græske plastiske Portrætskulptur 

 blot frem. i Hovedlinjernes line Accentuering, der viser os Hove- 

 dets Bygning og Karakter i deres store Træk med dette Streif 

 af en ideel Opfatning, der har ladet en antik Forfatter udtale, 

 at „Portrætets Kunst er at gjere de ædle Mænd end ædlere* 

 (Plinius) — i vore Portræter er det karakteristiske i Overens- 

 stemmelse med hele den romerske Portrætkunst søgt frem af 

 Detaljen som af det Hele: kun ikke af rene, futile Tilfældig- 

 heder; dertil nedlod den antike Kunst sig aldrig. Men denne 

 Realisme, der overalt er tilstede, giver sig nu et forskjelligt 

 kraftigere eller svagere Udtryk, eftersom Malerierne ere Verker 

 a f chjg tigere eller svagere Kunstnere. Vi har Verker, der, rent 

 haandverksmæssigt udferte, ikke fortjene Navn af Kunstverker, 

 og vi har Arbeider, der dristigt ter stille sig ved Siden af vor 

 Tids heit udviklede Portrætkunsts bedre og bedste Verker. 

 Grafs No. 45, som her er gjengivet efter en maadelig Copie, (fig. 5), 

 er et saadant kvindeligt Portræt, der til enhver Tid vil hævde 

 sin Plads som udfert af en stor Kunstner af allerferste Rang. hvis 

 Navn Historien har glemt, og de to Copier (Graf No. 28 og 63), der 

 ere udferte efter gode Forbilleder, (fig. 3 og fig. 6), lade Dem ahne, 



