31 



Antagelsen af den tredje Mulighed, at de ere tagne efter levende 

 Model paa et eller andet Punkt af den Afdødes Liv med den 

 Hensigt at tjene som Mumieportræt. har ogsaa sine Vanskelig- 

 heder, men synes mig dog i hei Grad at støttes ved en Obser- 

 vation, der ikke er vanskelig at gjøre, og som bestemt synes 

 mig at kuldkaste Pydbergs og Langes Anskuelse. Næsten uden 

 Undtagélse fremstille disse Mænd og Kvinder Personer i deres 

 hedsle Aar: kun en ganske enkelt Gang se vi en Olding blandt 

 de Fremstillede; Kvinderne ere næsten alle afbildede i Ung- 

 dommens fulde Glans. Men skulde da de Personer, hvis Por- 

 træter vi have fundet i Rubajat, i Hawara, i Saccara, i Theben 

 — alle være døde: Mændene i deres fulde Modenhed, Kvin- 

 derne i deres første Ungdom — paa saadan en ganske enkelt 

 Undtagélse nær? Kan det antages, at Gjennemsnitslevealderen 

 var saa overordentlig kort — og saa betydelig kortere tor 

 Kvinderne end for Mændene? Nei visselig ikke. Derimod synes 

 det, som om vi her har en Gjenklang af den gamle ægyptiske 

 Fremstilling af den Døde. der aliid viser ham i Livets fulde 

 Blomst, i Eesiddelse af den fulde fysiske Kraft, ikke i Alder- 

 dommens svækkede og sløvede Former, men istand til i fuld 

 Livsblomstring " at kunne nyde alle de Herligheder, der loves 

 ham hinsides Graven. Lægge vi nu Mærke til, at de fremmede 

 indvandrede Folk, hvem disse Portræter tilhøre, i saa høi Grad 

 har assimileret sig med den ægyptiske Kultur — skjøndt ikke med 

 den ægyptiske Kunst — , at de endog have underkastet sig de ægyp- 

 tiske Begravelsesskikke. og erindre vi. at det netop er igjennem disse 

 Fremmede den ægyptiske Eeligion med sine Mysterier fik saa 

 stor Betydning i selve Rom i det andet Aarhundrede, netop den 

 Tid, vore Portræter tilhøre — saa ligger den Tanke nær. at 

 den ægyptiske Dødskultus. den stærke Syslen med Dødstanken 

 ud igjennem hele Livet, kunde have ført til, at det er blevet 

 almindelig Skik, engang i sin blomstrende Livsfylde at lade sig 

 portrætere med den specielle Hensigt, at dette Portræt skulde 

 ledsage En i Graven, og at Portræterne altsaa ere maiede ad 

 vivum med den specielle Hensigt efter Modellens Død at tjene 

 som Mumieportræt. men maiede med hele den græsk-romerske 



