ÖFYERSIGT 



AF 



KONGL. VETENSKAPS-AKADEMIENS 



FÖRHANDLINGAR. 

 Arg, 14. 185*. Jfs. 3. 



Unsdagen den 11 Mars. 



Några anmärkningar rörande minsta qvadratmetho- 



dens tillämpning. — Friherre Wrede föredrog följande: 



»Enligt minsta qvadratmethoden uttryckes, såsom bekant är, 

 sannolikheten <f>s af ett fel e, genom expressionen <p$ = xe -' i2 « 2 , 

 hvaruti h betecknar en af undersökningens noggrannhet beroende 

 qvantitet, och x en af h beroende konstant, hvars värde borde 

 bestämmas af eqvationen: 



x i e~^ds = h 



<J — ao 



Men då den här betecknade integreringen icke kan verkställas, 

 så har man, för bestämmandet af x varit nödsakad att gå en 

 omväg; och ehuru det sätt, hvarpå man härvid gått tillväga, är 

 både enkelt och särdeles vackert, så kan man dock mot detsam- 

 ma göra den anmärkning, att det tager i betraktande omständig- 

 heter, som äro för sjelfva frågan helt och hållet främmande, nem- 

 ligen ett solidum revolutionis, som man icke visat äga någon ge- 

 menskap med sannolikhetsberäkningen. 



Då jag för flere år sedan för ett särskildt ändamål behöfde 

 förändra de vanliga formlernas form, fann jag, att det speciella 

 slag af sannolikhetsberäkning, jag då förehade, omedelbart ledde 

 till bestämmandet af konstanten x, utan att behöfva tillita något 

 för frågan främmande hjelpmedel. — De af mig då framställda 

 formler och tabeller hafva sedan varit begagnade vid militär- 

 undervisningen, och de sistnämnde för detta ändamål tryckte ; men 



