excursioner vanligen både voro långvariga och utsträcktes till 

 trakter på ansenligt afstånd från vagnarna, kunde jag ej åtfölja 

 honom i anseende till den febersjukdom, hvarmed jag varit be- 

 häftad redan innan vår afresa från Ngami-sjön. Jag hade ofta 

 anfall deraf och måste derföre inskränka mina utflykter så, att 

 jag kunde- återvända till vagnarna på andra eller tredje dagen 

 efter mitt uppbrott. Hr W. förklarade sin afsigt vara att ej 

 länge blifva borta, men som hans jagtexcursioner voro så ovissa, 

 hvad långvarigheten beträffar, kände vi ingen oro för hans åter- 

 komst, hvilket vi annars säkerligen gjorVom han brukat vara 

 mer punktlig, öfvertygade, att, om han fann föremål nog för sin 

 jagt, kunde vi icke vänta honom tillbaka förr än efter en månad. 

 Emedlertid började jag denna gång blifva orolig, sedan han varit 

 borta i tio dagar, så mycket mer som jag ej af infödingarna 

 kunde få någon underrättelse om hans vistelseort. Jag hade be- 

 slutat att flytta vagnarna till en hälsosammare trakt, då mitt 

 folk, liksom jag sjelf, led af en allvarsam feber, hvilket jag till— 

 skref ställets belägenhet. Om aftonen före denna flyttning kom- 

 rao hans tjenare och bragte mig den sorgliga tidningen om min 

 olycklige väns förskräckliga öde. De känslor, en så skakande 

 underrättelse väckte hos alla af vårt folk, som kände honom, 

 låta, om jag får dömma om intrycket deraf på de andra efter 

 mig sjelf, svårligen beskrifva sig och skola aldrig utplånas ur 

 mitt minne. 



Se här de detaljer, som hans Damaras gåfvo mig, hvilka Jag 

 genast upptecknade, begagnande deras egna ord, såvidt tolkningen 

 af deras språk medgaf det. 



»Vi begåfvo oss af från vagnarna i den riktningen (vesterut) 

 och träffade samma dag spåret af en ung elefanthanne. Sedan 

 vi följt detta spår i 3 dagar, funno vi honom i sällskap med 3 

 andra, af hvilka »master» sköt en, och ännu en sköts af mig, 

 Kooleman. Derifrån fortgingo vi i de 2 återståendes spår och 

 träffade följande dag den ena, som Hr W. sköt dagen derpå. 

 Spåret af den förste elefanthannen, hvilket vi träffade samma dag 

 vi lemnade vagnarna, återfanns. Vi följde det och tillbringade 



