— 89 — 



tillfälle sedan erbjudit sig, öfverbringar jag nu sjelf den sorgliga 

 tidningen om min reskamrat Hr Wahlbergs hastiga död. 



Jag förblifver eder lydige tjenare 

 Frederick Green. 



Herr Consul J. Letterstedt. 



Otimbingue d. 26 Sept. 185 6. 



Min Herre! 



Jag tager mig friheten att adressera dessa rader till Er en- 

 ligt en begäran af framlidne Hr J. A. Wahlberg, med hvilken 

 jag varit tillsammans från den 6 Januari 1855 till hans sista 

 stund. Någon tid innan den förskräckliga olyckan inträffade, kom 

 häri till mig en dag och bad mig, att, ifall något allvarsamt skulle 

 hända honom, jag skulle föra hans samlingar och andra tillhörig- 

 heter till hans agent Hr J. Letterstedt i Kapstaden. Jag frå- 

 gade då, hvarföre han trodde att han icke skulle återvända, hvarpå 

 han svarade: »Jag har några gånger med knapp nöd undkommit 

 elefanter.» — »Hr Wahlberg borde icke vara så" vågsam, ni 

 borde vara försigtigare med elefanterna;» dertill svarade han: 

 »Jag kan inte styra mig, när jag får syn på dem; då försvinner 

 all fruktan.» — Detta var också orsaken, hvarföre han fann en 

 förtidig död. En djerfvare jägare, än framlidne Hr Wahlberg, 

 trampade icke Afrikas jord, ifrån dess upptäckt och alltsedan. 

 Jag har varit alldeles ensam med vagnarna, endast omgifven af 

 dumma, ociviliserade, infödingar; men med försynens nådiga hjelp 

 har jag kommit så långt, jag nu är. Gamle Jacob Mueller, en 

 kusk från Kap, som Hr W. förde med sig, förlorade sin syn, 

 medan Hr W. ännu lefde, och var alldeles hjelplös under 6 må- 

 naders tid, hvilken sjukdom i förening med andra förde honom 

 för tidigt i grafven. Då Hr W. dog den 6 Mars 1856 och gamle 

 Jacob Mueller den 26 April, var mig Hr Green såsom sänd 

 af himmelen. Han var närvarande då den förfärliga tidningen 

 anlände och har ända tills nu bistått mig. Godhetsfullt lemnade 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 14. N:o 3. 2 



