— 111 — 



Biatora conspersa Sum. V. Sc. 114, träffad på framsidan af låga 

 hällar vid Storugns i Läderbro, Gottland, snarast är en meta- 

 morfoserad form; Lecidea calearea helst på åsar af hopade lösa 

 kalkstensskifvor ofvan om hafsstr anden, Gottland vid Grogarns- 

 bergets östra fot, Fårö på Landsnäs och Långhammär, Öl. 

 spridd på Alfvaren; Opegrapha saxatilis D. Cand. Fries, 

 Gottl. Thorsburgen och Lummelund, med den luxurierande for- 

 men gyrocarpa, Öl. t. ex. vid Borgholm (hvarvid till framtida, 

 granskning anmärkes Opegrapha Gottl. vid Lummelund, Öl. vid 

 Fröbygårda, Op. rupestris?) — på båda öarnas kalkhedar: 

 Parmel. subfusca epibryon och Pann. cerina stillicidiorum, den 

 sednare äfven på klippornas mossbeklädnad, med mörknad frukt- 

 skifva (så kallad chloroleucd) på deras solbelysta väggar, h. o. d. 

 spridda; Pann. verrucosa (K. Vet.-Akad. Handl. 1846 s. 

 213), Gottl. temligen ymnigt kring Wisby, sparsamt vid Ihre, 

 på Kylleybergets öfre slätt o. s. v., Öl. på Alfvaren t. ex. 

 mellan Gräsgård och Alunbruket; Cladonia endiviwfolia, steril 

 men urskiljbar från Cl. alcicornis, med hvilken den är blandad, 

 genom tjockare, styfvare, bredflikigare , läderlik lafbål, alltid 

 utan fibriller under lafbål ens kant, Gottl. mellan Grausne och 

 Bare, på Grogarnsberget o. s. v., 01. Alfvaren t. ex. nära Göss- 

 lunda; Biatora sanguineo-atra (K. Vet.-Akad. Handl. 1846 s. 

 215, B. atro-sanguinea), liksom på Gottlands kalkhedar, 01. 

 spridd på Alfvaren. 



Parmelia gypsacea.- areolis thalli dispersis, subrotundatis, albopulvern- 

 lento-marginatis. — Parm. crassa var? dispersa, M. M. Flode- 

 rus Botan. Not. 1854 s. 165. — Öland, Alfvaren, i trakten af 

 Gösslunda. — Bland artens former i S. Europas subalpinska 

 nejder är denna form ej sällsynt, enligt Laurer (Sturms deutsche 

 Flora, die Flechten s. 24). 



P. chalybcea, Gottland mångenstädes från nordl. udden Halls Huk 

 till Thorsburgen och Ganueberget på klipporna, likaså Oland på 

 landborgen n. och s. om Borgholm; normal, såsom på Schwei- 

 ziska Alpernas och Pyrenéernas kalkklippor med blåhvit lafbål, 

 strålflikig omkrets (Schaerer Exsicc. n. 5ö6); på de högre sol- 

 brända klipporna med blygrå, ofta svartbesprängd lafbål, korta 

 omkretsflikar (v. Zwackh Exsicc. n. 226). — På Thorsburgen: 



