— 114 — 



Denna länge förgätna art har under sednare åren blifvit an- 

 märkt af Massalongo i Italien, af Arnold i Tyskland vid Eich- 

 stedt och beskrifven, såsom ett nytt fynd, under det specifika 

 namnet gyalectoides. Men redan 1 803 var den känd af Acha- 

 rius såsom funnen »in saxis calcareis Sueciae» och beskrefs af 

 honom under namn af Urceolaria hypoleuca. Kännetecknen: 

 den i rutor (stundom på kalkstenen spridda) fördelade, hvitlätta 

 lafbålen och den rosen- eller köttfärgade, insänkta fruktskifvans 

 utveckling utur de svällande rutorna, hvilka omgifva densamma 

 med en läfbålskant och sedan lafskifvan' helt och hållet utfallit, 

 stå öppna med en låg fördjupning, äro i Acharii beskrifning 

 så tydligt framställda, ätt intet tvifvel återstår om den Gott- 

 ländska laf-formens och den utländska af nyare lichenologer med 

 namn af Thelotr. 1. Petract. gyalectoides utmärkta artens identitet 

 med Urc. hypoleuca Ach. — Med former af Parm. galactina, 

 till hvilken den i Vet. Ak. förh. 1857, Jan. s. 3, (under Parm. 

 galactina var. dispersa) förmodas kunna hänföras, har den icke 

 något samband. Af Acharii förklaring af fruktbildningen är 

 detta alltför uppenbart. 



Lecidea cossia Dtjfour, L. contigua 'Q. L. cwsia Fries, Lichen. Eur. 

 302, L. triptophylla £. ccesia Schaerer Enum. L. Eur. 99. 

 Racoblenna (Ricerche Lich.), sednare Collolechia cozsia Massa- 

 longo Geneac. Lich. 7, Koerber Syst. L. Germ. 397. — Exsicc. 

 v. Zwackh u. 237, Hepp n. 22. 



Inhemsk på kalkberg i S. Frankrike, Italien, Schweiz och S. 

 Tyskland och, såsom synonymerna antyda, så olika betraktad, 

 att den, oaktadt dess tydliga svartblå underlag och Lecideas- 

 frukt, slutligen för dess något gelatinösa lafbål, blifvit hänförd 

 till 'Collemaceas. Normalt utvecklad på Gottländska kalkkullar- 

 nes starkt beskuggade, öfverhängändé väggar, yppigast nära 

 Ihre å (der först urskiljd och bestämd 1855) och Thorsburgen, 

 för öfrigt h. o. d. Carlsöarne, vid Tenglings myr, Kylley-berget 

 o. s. v. Om den upplösta lafbålen, der skugga saknas förblif- 

 vande steril, fordom för sin blå färg hänförd till den kollektiva 

 Lepraria caesia, jemf. Fries Lichen. Europ. 1. c. »rupes pulve- 

 ris instar leprosi late operit». 



L. trullisata b. microcarpa, Koerber, Syst. Lich. Germ. 221 (Por- 

 pidia), Schaerer Enum. L. Eur. 121 (under Lecid. calcarea), 

 Exsicc. Helvet. n. 184. 



Gottland, på heden kring Wisby, Öland på Alfvaren, på kalk- 

 stenar. Habituclt märkvärdig för frukternas upphöjning öfver 

 bålen på en låg lafbälsknöl, som omgifver dem med en kant 

 och af nyare lichenologer betraktad såsom yttre frukthylle, gif- 

 vit anledning att bilda det nya slägtet Porpiclia. Den Gottländ- 

 ska och Öländska formen är fullkomligt öfverensstämmande med 

 Schaerers, af Koerber såsom typ åberopade Exsicc. n. 184. 

 Denna form är anmärkt på kalkberg i Schweiz, Salzburg och 

 Ricsengebirge. Står i nära samband till Lee. calcarea. 



