— 117 — 



Eur. s. 413, under synonymerna för Saged. fuscella bifogade 

 anmärkningen, att den är »Verruc. glaucina Botanicorum Galliw»! 

 var en så tydlig varning gifven mot dennas förväxling med 

 Verruc. glaucina Ach., Fries, att ibland visserligen ej ovanliga 

 misstag om synonymien, detta likväl är ett af de mest otroliga. 

 Det bevisar att de sydeuropeiska lichenologerne icke känna den, 

 likväl Schweiziska, sanna Verr. glaucina, som står nära Verr.. 

 rnauroides Schaerer och torde vara sammanblandad med den. 



S. viridula, K. Vet. Ak. Handl. 1846, s. 178 följ. 220. 



Redan äldre, lichenologer hafva hänfört Pyren. areolata Ach. 

 och Pyren. tessellata Ach., såsom former, under Verr. viridula. 

 Den antydning Acharius sjelf gifvit (Synops. Lich. 126) att Pyr. 

 tessellata, hvilken han beskrifvit efter engelska exemplar, borde 

 indragas under Sag. viridula, är bestyrkt af Leighton. Af 

 denna föresyn var jag föranledd, att i K. Vet. Ak. Handl. 1846, 

 under Sag. viridula sammanfatta laf-former, hvilka af nyare li- 

 chenologer antingen underordnas den mångtydiga och missför- 

 stådda "Verruc. nigrescens (jemf. Koerber Syst. Lich. Germ. 

 341, under Verruc. fusco-atra Wallr.), eller af Massalongo 

 beskrifvas såsom särskilda arter under det (från en afdelning af 

 Verrucaria) af Acharius lånade slägtnamnet Lithoicea. Samban- 

 det mellan flera arter af Lithoicea Massal. är ostridigt nära, 

 men må anses oafgjordt, intill dess de, enligt beskrifningarne, 

 knappt skiljbara, blifvit fixerade genom typer af utgifna Exsicca- 

 ter. Endast må anmärkas, att den på Gottland allmännaste och 

 äfven på Oland förekommande form, hvilken jag innefattade un- 

 der Saged. viridula är Lithoicea controversa Massal. Exs. Ital. 

 n. 21. Men denna bildar äfven, under vidsträckt och ymnig 

 spridning på Gottlands kalkklippor, efter olika tillträde af sol 

 eller skugga och fuktighet till dess växtplats, en ganska stor 

 mångfald af former, som öfvergå i hvarandra. En af dessa for- 

 mer med temligen stora, åtskiljda bålrutor, är — så vidt af 

 meddelade authentika exemplar kan dömmas — den i Ofversigt 

 af K. Vet. Ak. förhand]. 1857 Jan. s. 8, såsom Gottländsk upp- 

 gifna Verrucaria macrostoma. Något annat bevis, att denna 

 Gottländska laf-form icke är Verr. macrostoma D. Cand. Fries, 

 lärer icke erfordas, då den erkännes icke öfverensstämma med 

 »Tyskarnes» och särskildt med v. Zwackh n. 214. Ty denna 

 år ostridigt den sanna Verr. macrostoma och med sina frukter 

 vida skiljd från alla' former af Lithoicea controversa Massal., 

 ehuru den förra, efter Massalongiskt begrepp, äfven är en Li- 

 thoicea. 



S. clopima, (på kalksten S. Gottland, rar.) Visserligen afvikande från 

 granitformen genom mörkare, ytterst fint grädaggig lafbål och 

 frukthyllets öfre del uppstigande öfver lafbåls-knölen, icke om- 

 gifven af svälld lafbålskant, närmast öfverensstämmande med v. 

 Zwackh Exsicc. 27, af Koerber (Syst. Lich. Germ. 338) anförd 

 såsom typ för dess Stigmatomma cataleptum. Svårligen lärer 



