— 118 — 



dock denna sistnämnda med skäl kunna, såsom art, söndras frän 

 Saged. clopima Wahlenb., med hvilken den i alla fruktens inre 

 delar fullkomligt öfverensstämmer. 



VERRUCARIA *). 



Verrucaria Muscorum Fries Sum. V. Sc. 150. 



På Olands Alfvar, icke sparsamt och väl utbildad i trakten af 

 Gösslunda 1853; på Gottland s. å. Lönnroth K. Vet. Ak. 

 Förhandl., Jan. 1857. 



V. conoidea Fries (K. Vet. Ak. Handl. 1846, s. 220), — Lik- 

 som på Gottland, äfven på Olands kalkklippor ymnigt spridd, 

 vid Borgholm, Persnäs, Gråborg, Ottenby o. s. v. normal, lika väl 

 utbildad som dess fullkomligaste former i S. Europas kalk-trakter. 



Sciiaerer (Erium. Lich. Eur. 218) och Leigiiton (Angioc. 

 Lich. Brit. 61, Tab. 26. f. 2.) hafva antagit, att denna art är 

 Verruc. epipolcea Ach. Lich. Univ., i sanning förunderligt, då 

 dess frukthyllen äro från utbredd bas koniska, men Acharius 

 tillägger Verr. epipolcea »apothecia hemisphaerico-subglobosa» 1. c. 

 285. — Leigthons figur är högst misslyckad, men hvad han 

 gifvit i Lich. Brit. Exsice. n. 31, under namn af Verr. epipolcva, 

 är den sanna Verr. conoidea Fr. 



Anm. Lichenologernas Verruc. Dufourei har innefattat flera 

 otvifvelaktigt skiljda arter. Så har Schaerer i Schweiziska 

 Exsiccaterna n. 101, under detta namn gifvit åtskilliga, sär- 

 skilda arter, hvilka med den sanna Verr. Dufourei De Cand. 

 endast genom frukthyllets öfre konkava intryckning visa en af- 

 lägsen likhet. Leighton Angioc. Lich. Brit. 76, Tab. 22, f. -3) 

 har, tvekande, såsom synonym för Verr. Dufourei slutligen anta- 

 git Verr. concinna Borr. — en art som har halfklotformiga 

 frukthyllen, utan någon intryckning. Den alltför knapphändiga 

 beskrifningen hos De Candolle (Flore Franc. 2,318), som först 

 uppställt arten, har väl föranledt denna ovisshet och förbland- 

 ning. Enligt typen för Verr. Dufourei Fries Lichenogr. Euiop. 

 433, i Mougeofs et Nestlers Exsiccater, exemplar i Prof. Fries' 

 samling och andra från Italien och Schweiz, med hvilka äfven 

 artens beskrifning i Koerbers Systema Lich. Germ. 346 öfver- 

 ensstämmer, utgöras kännetecknen för den sanna Verruc. Dufou- 

 rei af det tjocka, från en inböjd bas, stympadt lågt koniska, of- 

 vantill nafvellikt intryckta frukthyllet, och den med tunn, svart 



*) Af detta pä Gottlaud och Oland artrika, märkvärdiga ocli svårutredbara slägte 

 förvarar jag flera former, som fordra nogare granskning och förnyade iaktta- 

 gelser på ort och ställe, bland dem Verruc. Icevata Fries Lich. Europ. 437 

 och Verruc. lithina Ach., jemte andra småfruktiga Verrucaric-former, hvilka 

 jag ej kunnat med någon säkerhet hänföra till de af mig kända författare 

 beskrifna arter. Osäkra bestämningar öka endast den i synonymien rådande 

 förvirringen ; jag har derföre hellre lernnat dessa former å sido. Blott tvenne 

 ganska utmärkta former liar jag benämnt med egna provisoriska namn. — Äf- 

 ven de större arterna kunna ej väl åtskiljas utan att särskild uj>pmärksamhet 

 fästes på förloppet af frukthyllets (perithecii) utveckling, hvilket dock utrymmet 

 icke medgifvit att här ined någon utförlighet framställa. 



