— 143 — 



LINNÉS fördelning af året i 12 vegetationsperioder (»Menses» 

 L.) är så ypperlig att äfven för vårt ämne någon mer passande 

 svårligen kan uppgifvas. Vi hafva likväl icke velat benämna 

 dem månader, emedan de hvarken med månens omloppstider hafva 

 något gemensamt eller genom sin vexlande längd kunna med en 

 månad i vanligt språkbruk jemföras. Rättast vore äfven börja 

 svamparnes kalendarium vid deras nyår, sommarsolståndet; men 

 då en enskild del måste underordna sig det hela, följa vi helt 

 och hållet den Linnéanska ordningen, hvarigenom jemförelsen med 

 den öfriga vegetationen underlättas. Vi böra slutligen anmärka, 

 att vi till medlersta Sveriges horisont räkna äfven Smalands 

 bergstrakter, der till tiden svampvegetationen öfverensstäminer 

 med Upsala horisonts, endast Skånska slätten afviker betydligare, 

 der ofta den rikaste svampvegetation infaller i Oktober. 

 I. Vintren eller Isperioden (Mensis glacialis L.) innefattande Ja- 

 nuari och i vanliga år hela eller större delen af Februari. 

 Då temperaturen är under fryspunkten måste all vegetation 

 upphöra, emedan alla växternas närande delar måste upp- 

 tagas i flytande form eller upplöste i vatten. Detta hindrar 

 likväl icke en mängd sega och läderartade svampar under 

 denna tid bibehålla sig friska och oskadade (Letizites, Po- 

 lypori, Dcedalece, Irpices, Sterea m. fl.); ja! äfven flera 

 köttiga såsom Agaricus velutipes, salignus, serotiuus och ge- 

 latinösa: TremellinecB. Flera, som till vintrens inträde ej 

 hinna utbildning, såsom Corticia och flera Discomijcetes lida 

 icke det minsta af kölden, ehuru deras utbildning afbrytes. 

 För flera Pyreiwmyceters mognad synes just denna frostpe- 

 riod vara af vigt, emedan de under deruppå infallande tö- 

 väder bäst fruktificera. Under denna period frambryter Ne- 

 maspora crocea i stor mängd på i vedlager uppstaplade 

 Bok-grenar. I växthus och annorstädes der temperatur ej 

 sänker sig under fryspunkten besväras man af mögelväxter. 

 Likväl finnas hos oss inga för denna tid egendomliga arter 

 (om ej Hypochnus serus), men helt olika är förhållandet i 

 södra Europa. Under lindriga vintrar kan likväl så blid 



