— 154 — 



XII. Snömånaden (Mensis nivalis), med qvarliggande snö, sam- 

 manfaller vanliga år med December månad. Men då tem- 

 peraturen vid denna årstid mycket vexlar olika år, kan ock 

 svampvegetationen ombytas med förra månaden, hvilken lik- 

 väl dervid förlorar på ombytet. Endast Pyrenomyceterna 

 vinna. — När snö täcker marken kan naturligtvis inga jord- 

 svampar mera finnas, men på trädstammar visa sig ännu 

 flera, om blid väderlek infaller, ja! några äro till och med 

 nu allmännare, såsom Agaricus corticola, hiemalis och flera 

 Tremellinska svampar f. ex. Exidice,- NemateUce, Callorice 

 fruktificera nu som bäst; äfven Stictei. Talrika Pyrenomy- 

 ceter såsom Xylarice, Tbjpoonjla, Diatrypes-arter, jemte Gib- 

 berce, Dichcena? m. fl. äro nu bäst utbildade. De under 

 förra månaden anförde Gasteromyceter tillhöra vissa år äf- 

 ven denna. Af bladsvampar utbildas nu Phomcda och Stig- 

 matea?. — Helt olika är förhållandet i södra Europa, äfven 

 i det sydvestliga England, hvarest under de blida vinter- 

 regnen är den rikaste svamptid, för hvilken den äkta Tryffeln 

 (Tuber cibarium) är karakteristisk. — Under hvar och en . af 

 föregående årstider hade vi lätt kunnat tillägga ett tio-, ja! 

 hundradefallt antal af arter, men vi hafva ansett lämpligast 

 hufvudsakligen endast anföra allmänna och utmärkta arter, 

 som under en lång följd af år blifvit observerade, ty en- 

 skilda observationer äro här af föga vigt. 

 Utgå vi nu från den åsigten att svampåret börjar vid sol- 

 ståndstiden blifva flera svamparnes biologiska förhållanden klara. 

 Vi finna då först grunden till deras olikhet i geografisk utbred- 

 ning ligga deiaiti, att det icke är värman som bestämmer deras 

 väsentliga skiljaktigheter, som bland de grönskande växterna, utan 

 fuktigheten och nederbörden. Vidare, att svamparne i allmänhet, 

 i den mån tidigt utbildas, som deras byggnad är lös; så att 

 maximum för de ursprungligen mucilaginösa Gasteromyceterna in- 

 fäller först (sommarn), derefter följa de köttiga slägtena (bör- 

 jan af hösten), sen för de sega, läderartade, fnöskartade "(senhö- 

 sten och vintren); de horn- och kolartade hinna deremot först 



