— 160 — 



Om vi nu särskildt vända vår uppmärksamhet på Sveriges fauna, 

 så finna vi, att hon vid denna tidpunkt blott egde 3 arter be- 

 skrifna. Sedermera har jag i mina »Anteckningar under en resa 

 i södra Sverige år 1854» ytterligare beskrifvit två arter. Vi se 

 dock att detta artantal för närvarande är mer än fyrdubbladt. 



Det kan visserligen med skäl tyckas, att Anomalonernas be- 

 stämning, efter så mycket förarbete, icke skulle kunna vara för- 

 enad med några synnerliga betänkligheter; men af erfarenhet vet 

 man, att de gamles skrifter någongång icke ega den klarhet och 

 grundlighet, ej heller, sedan nu artantalet blifvit mångdubbladt, 

 nog tydligt framhålla sådana karaktärer, hvarigenom närstående 

 arter kunna med bestämdhet skiljas ifrån grundtypen. För reda 

 inom synonymien måste man dock respektera prioritetsrätten, och 

 om möjligt söka att komma på klar fot i detta hänseende. Några 

 dubier rörande Anomalonerna hafva icke uteblifvit. Tvistämnet 

 är Anomalon xanihopus. Wesjvlel har förslagsvis hänfört den 

 både till Ileteropelma Caleator och Anomalon armatum. Hvad 

 den sednare af dessa beträffar, så yttrar nämnde författare, att 

 de tvifvel, hvilka föranledt honom att icke antaga den vara iden- 

 tisk med xanthopus, synnerligast äro, att mandiblerna äfvensom 

 undre sidan af antennbasen hos armatum äro helt gula, då der- 

 emot Gravenhorst angifver, att mandiblerna vid basen och spet- 

 sen äro svarta och antennernas bas på undre sidan blott hos 

 hannen äro gula. Om vi nu närmare taga dessa förhållanden i 

 öfvervägande, så blir det temligen tydligt, att Gravenhorst, vid 

 uppställandet af descriptionen till sin .vanthopus, haft för ögonen 

 hannen till WESM^ELS armatum och honan till densammes He- 

 teropdma Caleator. Öfvertygad härom har jag icke dragit i be- 

 tänkande att återföra Anomalon armatum under sin gamla be- 

 nämning. Hvad deremot min Anomalon Wesmceli vidkommer, så 

 har den visserligen mycket gemensamt med Gravenhorsts Ano- 

 malon ruficorne; men af skäl, som längre fram skola anföras, 

 har jag trott mig böra bibehålla den benämning jag för ett par 

 år sedan gifvit arten. Efter denna inledning vilja vi öfvergå till 

 arternas beskrifning. 



