— 188 — 



Min art är derstädes helt och hållet blottad på knaggar; men 

 det förtjenar nämnas, att den der har utefter midten af ryggra- 

 den en rad små upphöjningar, hvadan det vill synas som om 

 knaggar äfven der funnits i en tidigare ålder. 



Hos MUELLER et Henle — Syst. Besclir. d. Rlagiostomen, 

 Berlin 1841 — finner jag ingen rockart beskrifven, som med sä- 

 kerhet kan sägas vara den jag nu har framför mig. De uppföra 

 visserligen Engelsmännens Sandy Ray såsom synon. med deras 

 Maja radula — se nämnde monogr. sid. 183; — men att sluta 

 af beskrifningen de lemna, hvilken otvifvelaktigt uteslutande är 

 tagen efter medelhafsexemplar, är M. et H. R. radida en helt 

 annan art än Engelsmännens Sandy Ray. Bland annat synes 

 detta derutaf, att R. radula M. et H. har platta tänder, något 

 annorlunda färgteckning, t. ex. bruna fläckar och tvärband på 

 undre sidan af stjerten m. m.; men bland annat äfven glatt buk- 

 sida. Att denna art är De la Roche's R. radula, derpå tviflar 

 jag icke; men den är ock, redan på grund af de anförda känne- 

 märkena en ifrån vår skild art. R. falsavela Bp., som af Yarr. 

 upptages i synon., beskrifva M. et H. som egen art under nam- 

 net R. ncevus. Denna lärer ock komma vår art nära; men skil- 

 jer sig bland annat äfvenledes genom glatt undersida, undanta- 

 gandes nosspetsen. Hvad slutligen angår R. spinosa Rondel. , 

 hvilken af Yarr. äfven anföres som synonym, kan jag ej yttra 

 mig, då jag ej eger förstnämnde författares arbete. M. et H. 

 upptaga spinosa bland tvifvelaktiga synon., och af hvad der an- 

 föres lärer den ej höra till någondera af ifrågavarande arter. 



Efter dessa anmärkningar öfvergå vi nu till beskrifningen af 

 den af mig funna, för hvilken jag tills vidare, på grund af hvad 

 anfördt blifvit, bibehållet det enligt Yarr. af Couch gifna namn. 



De få exemplar jag varit i tillfälle att se af denna art 

 och hvilka hade fångats på fiskebanken Jädern i Nordsjön, på 

 omkring 90 famnars djup, voro alla honor. Att döma efter dessa, 

 hvilka i det närmaste hade samma storlek, eller föga öfver en 

 meter i längd, kan arten räknas till de medelstora af de hos oss 

 förekommande. Jag har ingen anledning att tro den vara så 



