upphemtas och bestämmas. Låter man den mjölkiga vätskan stå 

 till dess stärkelsen hunnit afsätta sig på botten af kärlet, och 

 upphettas den afhällda vätskan, för att coagulera fröhvitan, så 

 erhålles visserligen denna sistnämnda bestämd, men svårare är 

 att bestämma de öfriga qväfvehaltiga ämnena i vätskan äfvensom 

 de, hvilka af stärkelsen mekaniskt qvarhållas. Ofvanpå stärkelse- 

 massan befinnes dessutom alltid ett mörkare lager, som består af 

 stärkelse jemte i vatten olösliga qväfveföreningar, hvilka icke 

 kunna mekaniskt åtskiljas. 



En tredje undersökningsmethod består deruti, att man be- 

 handlar mjölet med diastas eller kokar det med utspädd saltsyra, 

 för att öfverföra stärkelsen till stärkelsegummi och drufsocker 

 eller i lösligt tillstånd. Den återstående olösliga massan behand- 

 las sedan med kaustikt kali i utspädd lösning, för att utdraga 

 proteinföreningarne och skilja dem ifrån cellulosan. De qväfhal- 

 tiga kropparne utfällas sedermera genom tillsatts af saltsyra till 

 kalilösningen. — Denna method synes visserligen till sin theori 

 vara både tillförlitlig och lätt användbar, men låter dock aldrig 

 i praktiken utföra sig utan betydliga svårigheter. Man kan nem- 

 ligen icke med tillbörlig noggrannhet skilja lösningarne från det 

 utfällda, ty vätskorna kunna endast med svårighet filtreras och 

 fällningsmedlet utfäller icke qväfveföreningarne fullständigt. An- 

 vändes diastas till stärkelsens lösning, -så öfverför denna äfven 

 proteinföreningarne till en del i lösligt tillstånd, hvarigenom de 

 komma att medfölja gummit och sockret i dess lösningar. Dess- 

 utom är det svårt att efter dessa methoder få all stärkelse att 

 öfvergå i lösning, åtminstone kan den aldrig fullständigt förvand- 

 las till socker, hvartill kommer, att något gummi envist qvar- 

 hålles i den olösta återstoden. Då massan håller cellulosa och 

 man följaktligen har af nöden att medelst kali utlösa protein- 

 föreningarne, så utfalla dessa åter delvis igen, under det man vid 

 filtreringen söker skilja dem från det olösta vedämnet och qvar- 

 stadna jemte detta på filtrum. Försöker man att medelst för- 

 nyad upplösning och utfällning erhålla proteinföreningarne i rent 

 tillstånd, så gör man betydliga förluster och får alltid en för ringa 



