— 256 — 



Den hufvudsakliga skillnaden emellan 1855 års hvetemjöl och 

 det af år 1856 syntes bestå deruti, att halten af socker och dex- 

 trin samt växtlim var vida större hos mjölet af det sistnämde 

 året. Orsaken dertill att det sednare mjölets gluten till en del 

 antog en flockig beskaffenhet synes bero deraf, att halten af växt- 

 lim (och kanske äfven mucin) ökats i förhållande till halten af 

 växtfibrin, hvadan gluten erhöll egenskaper, som i det närmaste 

 liknade rågglutens. Att detta måste vara verkliga förhållandet 

 bestyrkes dessutom af glutens förhållande vid behandling med 

 alkohol, hvarvid den flockiga delen löste sig till betydligt större 

 mängd, än den egentliga sega och elastiska hvetegluten. Då re- 

 dan smaken tillkännagaf en sockerhalt uti 1856 års mjöl, försat- 

 tes den vätska, hvarutur fröhvitan blifvit fälld, med starkt ut- 

 pressad jäst samt sattes på ett varmt ställe. Dervid inträdde 

 snart alkoholjäsning och, då denna slutat, erhölls, vid afdunstning 

 af den filtrerade vättskan, en återstod af dextrin, gummi och sal- 

 ter. Oaktadt noggrann efterforskning kunde icke någon sådan 

 sockerart, som mannit upptäckas i denna återstod. Måhända lig- 

 ger skillnaden emellan detta mjöl och det från föregående år just 

 i en större halt af dextrin, gummi och socker, genom hvilkas när- 

 varo gluten äfven blifvit väsendtligen förändrad. 



För att jemföra hvetemjölets förhållanden med hvetekliets 

 och rågmjölets, gjordes följande bestämmelser, hvarvid alla prof- 

 ven togos efter sädesarter, som producerats under 1856 års min- 

 dre gynsamma förhållanden. Dervid befanns torrknings (vatten) 

 förlusten hos hvetemjölet uppgå till 15.G procent, hos rågmjölet 

 12.7 procent och hos hvetekliet 8."> procent. Hvetemjölet behand- 

 ladt med diastas gaf en torkad återstod af 4. '. procent, som dock 

 icke utgör hela den olösta återstoden, emedan den frånsilade vät- 

 skan var mycket grumlig och det lösta kunde ej med noggranhet 

 skiljas från den olösta delen. Rågmjölet gaf efter samma be- 

 handling 20.8 procent och hvetekliet 41.6 procent i återstod. Den 

 efter kliet erhållna massan utkokades med utspädd kalilösning, 

 silades och filtratet fälldes med saltsyra. Den torkade fällningen, 

 som hade mörkröd färg, utgjorde 14.5 proc. af kliets vigt. Enligt 



