— 286 — 



uti glascylindem visade spår af salpetersyrlighet. Denna omstän- 

 dighet, om den, hvilket jag ej tror mig böra betvifla, vid förnyade 

 försök en lämpligare årstid bekräftar sig, ger, såsom det vill 

 synas, ett begrepp om mekanismen af organiska ämnens förstö- 

 ringsprocess på hafsdjupet. Uti vattnet finnas nemligen alltid 

 animaliska ämnen dels upplösta, dels uppslammade, och då det i 

 vattnet absorberade syret i kontakt med dessa bestrålas af solen, 

 försättes det i aktift tillstånd, och en del deraf diffunderas bland 

 det öfriga i vattnet varande syret, för att inleda och sprida för- 

 störelseprocessen äfven till sådana rum, som för ljuset äro mindre 

 tillgängliga. 



Att icke tilläfventyrs fri kolsyra, genom uppkomst af kol- 

 syradt kali och deraf föranledt afskiljande af fri Jod, åstadkom- 

 mit Jodkaliumpapperets färgande uti ifrågavarande försök visar 

 sig af följande experiment. 



25.5 gr. rått Oxkött inlades uti exsiccator uti en blandning 

 af osläckt kalk och kalkhydrat. Ett rödt lackmuspapper och ett 

 annat med Jodkaliumstärkelse inställdes. Efter 2 dagar var lak- 

 muspapperet blått, och vid lockets aftagande kändes en stark 

 lukt af ammoniak och en svag d:o af förruttnelse. Jodkalium- 

 papperet var oförändradt. Nu inställdes ett litet kärl med rer 

 svafvelsyra. Exsiccatorn hade förut stått i dager, men icke i 

 direkt solljus. Den ställdes nu på ett ställe, der den hela efter- 

 middagen kunde beskmas af solen. Vid lockets aftagande mor- 

 gonen derpå kunde intet tecken till lukt förmärkas. En del af 

 lakmuspapperet var rödt, emedan dess absorberade ammoniak af- 

 dunstat, och Jodkaliumpapperet var färgadt violett. 



Köttbitarne vägde nu 6 gr., och det borttorkade vattnet, 

 tillika med hvad som åtgått till bildande af den absorberade 

 kolsyran och ammoniaken, utgjorde således 76.5 proc. De samma 

 lades nu i en kolf, som hade några droppar vatten på bottnen, 

 en genomborrad kork insattes, och fasthöll ett par nedhängande 

 remsor af lakmus- och jodkalium-papper, och kolfven ställdes i 

 solen. Redan efter en timme blef lakmuspapperet blått. Detta 



