— 308 — 



Diskens form är rundt eller något fyrkantigt klocklik med 

 vertikala och horizontela diaraetrarne ungefär lika stora, omkring 

 2.-.'5 m. ra. De medusor, som nyss lösslitit sig, äro vanligen till 

 sin form något oregelbundna, och visa i klockans öfversta del 

 märken efter det afslitna skaftet. Från midten af klockans un- 

 dra sida nedhänger ett munrör (proboscis) (fig. 10), omkring myn- 

 ningen försedt med fyra särdeles rörliga flikar (fig. 7), af hvilka 

 hvardera i spetsen bär en tofs egendomliga bränn- eller fång- 

 organer. Dessa utgöras af små lancettlika glänsande kroppar, 

 som med den ena ändan äro fästade tätt tillsamman på munfli- 

 ken, med den andra utlöpa i en fin spets (fig. 9). Munröret, som 

 ytterst omklädes af en tunn klar hinna, är än utdraget, smalt, 

 räckande till hälften af klockans höjd eller längre, är åter sam- 

 mandraget nästan tjockare än långt, hvarvid de fyra munflikarne 

 vanligen äro kastade bakåt mot klockans öfre vägg. Munröret 

 öfvergår upptill i en något oregelbunden fyrsidig näringscavitet, 

 som vanligen med en liten spets skjuter upp genom klockans 

 klara lager, antydande det fordna sambandet med moderpolypens 

 näringskanal. Från näringscavitetens hörn utgå de fyra närings- 

 kärlen liksom radier i en cirkel, och förena sig vid klockans rand 

 med ett ringkärl. I näringshålan ses ständigt en liflig rörelse af 

 till form och storlek vexlande näringskorn. Man ser än' ytterst 

 små fina molekulära korn, än små klara bläsor, än större dylika, 

 innehållande en eller flera kärnor; dessutom ser man ofta en 

 mängd små korn sammanbakade till klumpar utan någon omklä- 

 dande membran. Alla dessa elementer dansa en stund om hvar- 

 andra utan bestämd riktning, tills de plötsligen vid klockans eller 

 munrörets contractioner drifvas ut genom kanalerna eller från 

 dessa tillbaka. 



Klockan består af tvenne lager. Det yttre är fullkomligt 

 klart och på ytan temligen glest och utan ordning besatt med 

 små, mandelformiga, på ena sidan stundom något inböjda, glän- 

 sande nässelorganer, ur hvilka vid pressning en lång fin tråd ut- 

 kommer (fig. 8). Det inre lagret är äfven nästan fullkomligt" 

 klart, men man ser deri, isynnerhet nära kärlen, och då klockan är 



