— 327 — 



kring femtio svenska mil och sedan visst mer än trettio till Nord- 

 landet. För att komma fort hafva vi tillsammans tio hästar.» 



»Svinafell vid Oräfa Jökul den 5 Augusti 1857, 



Ridten hit har varit lång, och genom elakt väder obehaglig. 

 Från Berufjord till hit har jag sett refflor hela vägen. När man 

 går öfver bergpasset Lonsheidi till sydlandet, äro refflorna tydliga 

 och midt för passets mynning ligger en grusås, som väl kan 

 misstänkas för en morän. 



Utan bagage redo jag och Gadde i förväg till Heinaberg, 

 som ligger vid en af Klofa-jökelns många framskjutande armar. 

 Vi lade oss på hö uti en torfhydda, och följande dagen besteg 

 jag jökeln. Den sammanflyter med Skaulafells-jökeln, och nästan 

 tangerar en annan öster derom liggande. Framför jökeln voro 

 bergen slipade och refflade med stötsidan mot jöklarne, men reff- 

 lornas riktning stämde ej med jökelns närvarande, utan deremot 

 med den, som jökeln fått, om den, i händelse den varit större, 

 sammanflutit med den tangerande östra jökeln. En morän på 

 isen fortsatte sig från det mellan Heinabergs och Skaulafells- 

 jökeln liggande Havrefell. Under det jag följde Heinabergssidan 

 af Havrefell , fann jag ej refflor vid jökeln, men tydliga och 

 väl tecknade uti en stor klyfta, som sträckte sig från jökelns 

 sidomorän på sned genom bergets nedre del. När jag återvände, 

 följde jag deremot den andra jökelns, (Skaulefells) berget tange- 

 rande, sida och fann der på flera ställen de allra vackraste reff- 

 lor, dels omedelbart vid isen, dels inom sidomoränens område. 

 Märkligt nog voro refflorna på en klippa i vinkel mot hvarandra, 

 hvilket just utgör Waltershausens bevis mot att Isländska reff- 

 lorna blifvit bildade af jökler. 



Slutmoränerne bestå i allmänhet af mindre stenar, grus och 

 sand, ofta genomblött af jökelselfven, medan sidomoränerna utgö- 

 ras långt mera af stora stenar och block. 



Mellan Heinaberg och Bredamarker-jökeln var jag uppe i tre 

 fjälldalar, som baktill begränsades af uppe i bergen liggande jö- 

 klar, hörande till Klofa-jökeln. De voro särdeles instruktiva, 



