— 394 — 



Det är dessa oxiduler motsvarande, hittills obekanta haloid- 

 föreningar, på hvilka jag härmed vill fästa uppmärksamheten, 

 såsom icke endast af inflytande på den riktiga uppfattningen af 

 Molybdenens oxidationsgrader, utan ännu mer såsom i sin ordning 

 gifvande upphof åt en, så vidt mig är bekant, hittills enstående 

 klass af härledda föreningar. 



Jag vill göra början med bromföreningen, enär densamma 

 bildat utgångspunkten för mina sednare iakttagelser. 



Vid inverkan af bromgas på metallisk molybden är i van- 

 ligaste fall hufvudprodukten grågrön sesquibromur Mo 2 Br 3 jemte 

 en ringa mängd svartbrun bromid Mo&r, begge i form af kri- 

 stalliniskt sublimat, men merendels uppkommer dessutom ett, åt- 

 minstone vid hettan af en dubbel spritlampa, fullkomligt eldfast 

 rödgult ämne utan spår till kristallinisk textur, i hvilket jag till 

 en början misstänkte en oxisesquibromur, men sednare vid nog- 

 grannare undersökning igenkände den verkliga syrefria_ bromuren 

 Mo Ur. Dess förhållande till reagentier är i korthet följande. 

 Utan att märkbart angripas hvarken af saltsyra eller salpeter- 

 syra, ej en gång af kokande kungsvatten, löses det deremot lätt 

 och fullständigt vid kokning med utspädda kaustika alkalier till 

 en vackert gul vätska, hvarur det vid frivillig afdunstning i öp- 

 pen luft återigen afskiljes i form af guldgula, starkt glänsande 

 små kristaller, under det varm koncentrerad alkalilösning föror- 

 sakar sönderdelning under utfällning af ett rent svart oxidhydrat. 

 Neutraliseras den gula lösningen med en syra, uppkommer en 

 flockig eller kornig fällning (vid det nämnda frivilliga afskiljandet 

 synes luftens kolsyra på samma sätt inverka) af skenbart oför- 

 ändradt ämne, likasom det ursprungliga, men ännu lättare, lösligt 

 i alkalier, till lösligheten i syror deremot olika allt efter den an- 

 vända syran. Sålunda är fällningen med de vanligare vätesyrorna 

 olöslig i syrans öfverskott och afsätter sig i allmänhet genast vid 

 neutraliseringen; endast om den alkaliska lösningen på en gång 

 blandas med ett stort öfverskott af syran, isynnerhet koncentre- 

 rad och varm, bibehåller sig vätskan några ögonblick klar, men 

 inom kort inträder en fullständig utfällning. Med de flesta star- 



