Straaleantallet (der i0vrigt hos begge var det samme) noget fra, 

 hvad der maa opfattes som det normale. 

 A og B: 1 D. 8; 2 D. 20; A. 15. 



Hos et af Individerne er den 0vre krogformige Torn paa Prae- 

 operculum paa den ene Side udelt, saaledes at den her faar Lig- 

 hed med den hos Centridermichthys uncinatus. 



Icelus hamatus horer til de i den arctiske Zone idetheletaget 

 hyppigt optrsedende Arter. — Oprindeligt beskreven (af Kroyer i 

 1844) fra Gronland, og i de seneste Aar af den engelske Polar- 

 Expedition funden endog hoit op ved 0stgronlands Kyster, hvor 

 den „synes at veere en af de almindeligste Fiske mellem 80°— 82°" 

 N. B„ er den fornemmelig indsamlet under de svenske Expeditioner 

 ved Spitsbergen, hvor den neppe manglede paa noget unders0gt 

 Punkt omkring denne 0gruppe. Ved de scandinaviske Kyster op- 

 traeder den langs Norges Nord- og Vestkyst lige ned i Kattegat, 

 dog, som det synes, idethele neppe talrigt, og i Regelen paa det 

 dybere Vand. Den i den Bohuslenske Skjsergaard forekommende 

 Form er opstillet afMalm som en egen Art (/. furciger, Malm 1863). 



3. Triglops pingelii, Reinh. 



Triglops pingelii, Bernhardt, KgL D. Vid. Selsk. Nat. Math. Afh B 7, p. 114 

 og 118 (1838). 



2 Ex. fra Trakten af Jan Mayn, iskoldt Vand. 



A, Stat. 223, 70° 54,8' N. B. og 8° 28' V. L. Dybden 70 

 Favne, Temperaturen — 0,5° C. Bunden vulkansk Mudderbund 

 (sort Sand og Sten). lste Aug. 1877. 



B, (naesten udvoxet Ind.) Stat. 237, 70° 42' N. B. 10° 13' V. 

 L. Dybden 263 Favne, Temperaturen — 0,2° C. Bunden grovt 

 Grus og Smaastene, isaer af Lava. 3die Aug. 1877. 



Begge Ind. ere Hanner, kjendelige ved den overordentlig lange 

 og tykke, fremadrettede Analpapil, der hos det st0rste Individ har 

 en Lsengde af 11mm. g ved Grunden har omtrent en Lindsedia- 

 meters Tykkelse. 



