peine, ogsaa for Isen satte sine 

 Marker, eller, om dette skulde 

 betvivles, i ethvert Tilfadde syncs 

 =' at vwre Levninger efter aeldre 

 '£ Overfladeforhold , soni Isbrac- 

 | erne ikke have fonnaaet at ud- 



" F0rst skal naevnes en liden 



* Hule, Dragekloven, nar I-'red- 

 I | riksvserns Vaerft (Fig. 4); fra 

 I s2 en Strand med afrundede Stene 

 I g. gaar den i nord - nord - vestlig 

 I « Retning ind i en liden Syenit- 

 v I" kuppe. Dens Lsengde er, saavidt 

 J|| -q erindres, omtrent 25 Fod. Bun- 

 I* den — Sand og Rullesten — er 

 Ift, ~ ganske smal. neppe nogensteds 

 Hr | en Fod bred. H0iere oppe trsede 

 ly 1 \>ggene lamger ud fra hveran- 

 fl Z dre indtil 4 Fod. Indad snsevres 

 f I Ilulen i den Grad saramen, at 

 f\ | (let er nnmligt at tramge frem 

 J ~ til det allerinderste. Va?ggene 

 Z ere i det hele taget glattede og 

 |lj £ tilrundede. 



I ~ Dannelsen af en Hule som 

 ||l denne maa vaere skeet paa an- 

 den Maade end ved Isskuring. 

 Hvilke plastiske Egenskaber man 

 end vil tilhegge Isen, kan den dog aldrig gnave ud_ en trang, 

 spaltelignende Hule, Vandet maa her vajre Mestcren. Naumest 

 ligger det da at tamke paa Havet, som da ogsaa blot er et Par 

 Skridt borte; dette, som med sin let bevagelige Bolge formaar 

 at traenge ind i den trangcste Kloft, udretter netop saadant Ar- 

 beide. 



