Former, som i de senere Aartier have vseret erholdte fra Spits- 

 bergen, Island, Gr0nland og andre Punkter af det arctiske America, 

 og omtalte herfra under Navnene G. polaris, (Sab.) 1824, G. fa- 

 bricii, Richards. 1836, eller G. agilis, Reinh. 1838, i Virkeligheden 

 tilhore den af Lepechin i 1774 fra det hvide Hav beskrevne G. 

 saida, (hvilket allerede af Malmgren l ) i 1864 er bleven antaget). 

 Vistnok er Lepechins originale Beskrivelse ingenlunde udtomtnende 

 eller endog synderlig noiagtig 2 ), og den vedfoiede Afbildning er lige- 

 ledes i flere Henseender ucorrect 3 ). Men den umiddelbarc Sammen- 

 ligning raellem Exemplarer fra Archangel, afgivne til Univ. Mus. 

 gjennem Lieutn. Sandeberg, og Individer fra Gronland, Spitsbergen 

 og Novaja Zemlia, har bestyrket denne Antagelse. At Individerne 

 fra Hvidehavet have i Regelen havt mflrkere farvede Finner, kan 

 alene tilskrives en Forskjel i Bundforholdene paa de forskjellige 

 Steder. Men iovrigt stemrae de i Skja?lbeklsedning, Tandbygning, 

 Stillingen af Anus og i ethvert Punkt af deres Legerasbygning saa 

 fuldkommen overens, at nogen Adskillelse mellem den ikke er 

 mulig. I Overensstemmelse med denne Antagelse opfflres Arten 

 under det seldste Lepechin'ske Navn 4 ). 



En betydelig Lighed udviser Arten med den af Peters i 2te 

 Deutsche Nordpolar-Exp., B. II, p. 172 (Leipz. 1874) beskrevne 

 G. ylacialis, opstillet efter et enkelt i 1870 ved Sabine-0en paa 

 Gronlands 0stkyst erholdt Individ. Men da denne Art opgives at 

 have Tsender ogsaa paa Palatinbenene, maa den dog, skjont i alle 



