6 A. CHR. BANG. ET SIBYLLINSK OBAKEL FBA MIDDELALDEREN. 



Skikkelse, i hvilken dot optraeder i Bedas Vaerker og i tidligere Ud- 

 gaver af de Sibyllinske Orakler. Dette synes at fremgaa bestemt af 

 f0lgende Omstsendigheder : 



Originalen har en Konge af Navn B efter Ludvig den Frotume; 

 af Bearbeideren er B forandret til L = Lothar, Arvetageren af den 

 tydsk-roraerske Keiservaerdighed. 



Originalens A = Arduino de Ivrea er af Bearbeideren forandret 

 til //= Henrik II, Otto Hldies Eftermand. Paa begge disse Steder 

 er der altsaa indsat en tydsk Romerkeiser istedetfor en italiensk 

 Hersker. 



Fremtidskeiseren B (efter Henrik IV) har Bearbeideren forandret 

 til L mm Lothar II. 



Fremtidskeiseren A (efter den foregaaende B) har Bearbeideren 

 forandret til F=Fredrik Barbarossa. 



Fremtidskeiseren B (efter den forangaaeude A) har Bearbeideren 

 forandret til H= Henrik VI. Medens Originalens B er „de genere 

 Longobardorum", er den af B skabte H „de genere Longobardorum 

 et Teuthonicorum" ; han faar ikke Lov til at vaere ren Longobarder, 

 han maa absolut ogsaa have tydsk Blod i sig. 



Det er under denne af B skabte H = Henrik VI (1190—97), Be- 

 arbeideren lever; hvad der i Oraklet nu videre f0lger, er ogsaa for 

 ham Fremtidsbegivenheder. Men end ikke den fremtidige, naestsidste 

 Romerkeiser „de Francia Salicus" har Bearbeideren havt Hjertelag til 

 at lade beholde Originalens Navn E; ogsaa denne udstyrer han med 

 et tydsk Navn, han hedder ikke JE(nrico), men #(einrich). 



Dette synes at indeholde tilstraekkeligt Bevis for, at det har vae- 

 ret en Tydsker under Henrik VI, der har givet vor Sibylle den Skik- 

 kelse, i hvilken den tidligere var kjendt fra Bedas Vaerker. 



Jeg gaar endelig over til at s0ge at paavise, hvilke Kilder der 

 ligger til Grund for nservaarende Sibylle. 



I Oraklet begynder med en Index Sibyllarum, der af Alexandre 

 (II, 290) antages med Forandringer at vare tagen af Lactants (InBt. 

 I, 6); medens Usinger (Forschungen X, 629) med Rette gj0r gj«el- 

 dende, at Fortegnelsen ikke kan vaire direkte tagen af Lactants, ser 

 han sig ikke istand til at angive nogen Kilde. 



I Haandskrifter fra Middelalderen st0der man oftere paa Forteg- 

 nelser over Sibyllerne samt adskillige andre Oplysninger om disse (se f. 

 Ex. Codex Paris. Reg. nunc National. No. 8500). Det ber0mte encyklo- 

 pajdiske Samlervserk, der gaar under Navn af „ Glossa Salomonis" (Haand- 

 skrifter i Paris, St. Gallen og Munchen), har ligeledes et Stykke om 



