CHBISTIANLA VI 1 1 BNSK -SELSK. FOEHANDL. 1 8 8 2. No. 25. 3 



Erfaringen laerer, at en farvet Oplosning er desto ugjennem- 

 sigtigere for Lyset, jo mere farvende Substants den indeholder. 

 Dette gjelder naturligvis kun for de Lysstraaler, som absorberes 

 af vedkoiumende Pigment, og Svtekningen af disse folger ganske 

 bestemte Love, hvilket gj0i\ at en derpaa beroende Methode til 

 Bestemnielsen af Gehalten paa Farvestof maa kunne gjores meget 

 noiagtig, saafremt Intensitetsforanclringerne kan iagttages med til- 

 stnekkelig Skarphed. 



Hvorledes nu Lysintensiteten varierer med Tykkelsen af det 

 gjennemstraalede Lag eller Ma?ngden af absorberende Stof ved 

 uforandret Tykkelse, fremgaar af folgende Betragtning: 



Naar Lys af Intensiteten / ved Gjennemgang gjennem et Vsed- 

 skesehicht af Tykkelsen 1 svsekkes til -, og denne Rest nok en 

 Gang passerer gjennem et Vsedskeschicht af samme Tykkelse, re- 

 duce res det igjen , sua at det et'ter Gjennemgangen gjennem 2 

 lige tykke Vaedskemaengder (af samme Koncentration) er svsekket 

 til i. 1 = af sin oprindelige Intensitet. Ved at fortssette denne 

 Betragtning indsees let, at en Lysstraale af Intensiteten J efter at 

 have passeret m lige Vsedskesehichter kun vil have en Lysstyrke af 

 ~ tilbage. Antages den oprindelige Intensitet, I«=l, og beteg- 

 nes den tiloversblevne Lysstyrke med 1\ saa har man: 



i' = ^. (1) 



Hvis nu af to foiskjellige Vttdsker, A og B, en Schichtetyk- 

 kelse af A = 1 og af B = 2 er nodvendig for at reducere det 

 gjennemgaaende Lys til samme Brokdel af sin oprindelige Intensi- 

 tet, saa maa A's Evne til at svaekke Lyset va3re st0rre end B's. 

 Det fremgaar altsaa heraf, at den reciproke Vterdi af Schichtetyk- 

 kelsen er et Kriterium for diaphane Sitbstantsers Evne til at svakke 

 Lyset. 



