49 



0iekast viser det sig, at No. 14, 15 og 16 reprsesentere f, No. 

 17, 18 og 19 halve og No. 20 \ Pening. Gaae vi nemlig ud fra 

 Normalvaegten 25,32 Gr. for 0ren eller 8,44 Gr. for 0rtugen, 

 bliver Normalvaegten for J — 6,33 Gr., for £ = 4,22 Gr. og for 

 I = 2,11 Gr. Ihvorvel nogle af disse Lodder fjerne sig indtil 4 

 pCt. f'ra Normalvaegten, man, man tage i Betragtning, at Vcegt- 

 redskabernes Unoiagtighed i de Dage maatte foranledige storre 

 Fell ved de smaae Lodder end ved de store, samt at den ved 

 flere af dem klsebende Oxyd kan have foroget Vasgten af dem, 

 som ere for tnnge. Vil man forsoge, at sammenligne Tiendepar- 

 ter af 0rtugen med ovennaevnte Tal, vil man ingenlunde kunne 

 forklare sig dem, ligesom heller ikke £ og f- af 0rtugen harmo- 

 nerer med dens Decimalinddeling, eller for ^ vilde give 2£ og 

 for | 7^ Penning. Hertil kommer, at den Lodderne ledsagende 

 Penning af Knud den Store tetnmelig noiagtig veier Halvdelen 

 (1,00 Gr.) af det mindste Veegtlod (2,08), der altsaa maa ansees 

 for at repraesentere to Penninger, et Resultat, som ogsaa frem- 

 kommer ved at dividere det tungeste Va3gtlod, 0ren, med 12 

 (24,64 : 12 — 2,05). Det kan saaledes ikke betvivles, at man i den 

 Deel af Landet, hvor disse Lodder have va?ret i Brug, har regnet 8 

 (eller 16) Penninger paa 0rtugen og 24 (eller 48) paa 0ren, en 

 Beregning, som var den ssedvanlige i Sverige, hvor man i Svea- 

 rige regnede 8 og i Gotharige 16 Penninger paa 0rtngen, medens 

 man i Dan mark, i det Mindste for en Tid, ligesom i Norge, reg- 

 nede 10 Penninge paa en 0rtng. Det er en Kjendsgjerning, at i 

 de mange Smaastater, hvori Europa var udstykket i Middelalde- 

 ren, Veegteenheder, som bare samme Navn, vare af forskjellig 

 Tyngde. Det samme fandt Sted i Norge, og det ikke blot i Fyl- 

 kekongernes Tid, men i lange Aarraekker under Enekongerne; 

 thi det heder endnn i Magnus Lagaboters Bylov, Kjobebolken 

 Cap. 29, at der skal vsere eet Maal og een Vajgt i hele Riget, 1 — 

 en Bestemmelse, som forudsastter, at det ikke saa langt tilbage 

 i Tiden har vaeret anderledes. 



Det er paafaldende, at der i de Fund af Vsegtlodder, hvor et 



VidensLsclsk. Forh. 1864. M(); Rot< 4 

 IS95. 



