52 



svare meget nser til Vasgten af to af de norske fra Ringerige, 

 nemlig: norsk byzant. 



et paa 2 0rer eller Untser 52,97 Gr. 53,86 

 et paa 1 0re eller Untse 26,26 Gr. 26,60 

 hvorhos det maa bemserkes, at de byzantinske, efter de meddeelte 

 Afbildninger at domme, ere bedre conserverede end de norske. 



Overeensstemmelsen lader sig nseppe forklare paa anden 

 Maade end ved at antage den som Folge af den Forbindelse, som 

 ved Varsegerne fandt Sted mellem Norden og Myklegaard. An- 

 seede Varajger ere maaskee komne tilbage til Norge med noiag- 

 tigt Kjendskab til den ostromerske Untses Vfegt og kunne have 

 foranlediget den norske 0res Regulering efter den, uden at ind- 

 virke paa Myntsystemet, som i de to Lande var og forblev for- 

 skjelligt. Tanken henledes her nrermost paa Harald Haarderaade, 

 der efter flereaarig Tjeneste i den estromerske Armee kom hjem 

 med store Skatte i Guld og Selv og maa antages at have kjendt 

 Vagtforholdene i Myklegaard. Men da Lodderne fra Ringerige 

 fandtes i en Gravhoi, synes de at maatte tilhore den hedenske 

 Tid og altsaa vsere seldre end H. H., hvorfor den byzantinske 

 Indflydelse maa vsere a3ldre. At saadan Indflydelse gjorde sig 

 gjaaldende i det med Vsegtvsesenet nasr forbundne Myntvsesen, 

 viser sig paa Har. Haarderaades Brodersons Magnus den Godes 

 Mynter; thi blandt disse ere mange, paa hvis Forside sees frem- 

 stillet Christus eller en Helgen med Glorie om Hovedet, aldeles 

 som paa de samtidige byzantinske Mynter, 1 — Noget, som ikke 

 for ei heller stort senere fandt Sted paa Norden Mynter. 



flr. Caspari omhandlede T anhduser-Sagnet. 



Hr. Monrad om det Samme. 

 1 See Schive. Norges Mynter i Middeklderen, Tab. II No. 14 og 15. 



