106 



disse Enheders Antal og kan tjene sum Garanti for, at Ringei 

 liar sin oprindelige Vegt. Det maa imidlertid erindres, at ve 

 Flertallet af de hidtil fundne Ringe biBrer tydelige Spur at' at 

 have vseret beklippet; - idetmindste er dette Tilfseldet med de 

 allerfleste af de storre Ringe af denne Art, som vort Universitet 

 eier. De kan da godt fra forst af have veiet et bestemt Anta" 

 0rtuger eller 0rer, om de end nu ikke svare til det gamle Vegt- 

 system, og tnaaskee ogsaa paa de bortklippede Endestykker have 

 havt lignende Mcerker. 



At man i Ahnindelighed har arbeidet saadanne Ringe til et 

 Vegt af hele 0rer eller, naar de var mindre, 0rtuger, synes pa 

 Forhaand rimeligt og det bekneftes ved de mange Steder i Sa- 

 gaerne, der omtale Ringe af saadan Vegt (1 Mark, A Mark, t 

 0rer o. s. v.), hvormed vistnok i Regelen Ringguld er ment. 



3. En enkelt mindre Spiralring af Guld paa 7.1 Otngaug: 

 Vidden lidt stone i de midterste Omgange end i deyderste; Orn- 

 gangene slutte t;et til hinauden. Vegt 3 Kvintin 2 ^Es, 23 Karat, 



en zirlig arbeidet Hempe til Opha-iigning, af samtne Form sui" 

 de paa Bracteater almindelige. Smykkets Forside bar va-ret \>vy- 

 det med 11 storre og mindre Stene (uslebne Granafer), af hvilk" 



af Guld, der er omgivne af en Perlerand. Af disse Stene er de 

 storste anbragt i Smykkets Centrum og har cirkelruud Fori 

 T. i Tvermaal); de 10 ovrige sidde i en Cirkel udenom denne 



formet indadboiede Ender;. Fra Enderne af Hempen udgaa I* 

 smale, paaloddede Strimler af Guld, prydede med ophoiede Sfcr 

 ber, der modes i en spids Viukel noget lamgere nede, et Orn* 



