125 



nogenledes vedligeholdt. Det inaatte nemlig vaere den nye Troes 

 Indforere magtpaaliggende at standse den overtroiske Brug, ved 

 at lukke Veiens begge Ender; ihvorvel man maa indromme, at 

 det kan vaere foranlediget af Forsigtighedshensyn. Af storre Be- 

 tydning er det derimod, at Daekstenene „ere af en aldeles livid 

 Steenart, der ikke forekommer i naermeste Omkreds, men maae 

 va3re hentede fjernt fra." Dette lader sig vanskelig forklare uden 

 at antage Gangens Brug i religiost 0iemed. Thi den hvide Steen 

 ansaaes hellig. Man svor i Norden ved den hellige hvide Steen. 1 

 Hvide Stene have ei sjelden vferet nedlagte i nordiske Hoies Grav- 

 kammere, hugne og slebne i Form af Kugler og Mg.' 2 Bergens 

 Museum eier et Par saadanne af hvidt Marmor, hvilke baade i 

 Form og Storrelse aldeles ligne Honseaeg. 3 Deels af hvidt Mar- 

 mor, deels af Qvarts ere ogsaa nogle andre Stene forarbeidede, 

 som man i Oldtiden tillagde en vis religies Betydning. De ere i 

 Form af en Cylinder med et afrundet Hoved eller Knap oven til. 

 Bergens Museum eier et Par saadanne, af hvilke med Vished 

 vides, at den ene har staaet paa Toppen af en Gravhei* Det 

 synes som om man ved den hvide Farve vilde vaekke ^Erefrygt. 

 Heraf kan man f'orklare sig Anvendelsen af hvide Stene i den 

 store og praegtige Thingkreds paa Sole (Stavanger Amt), den 

 maegtige Erling Skjalgssens Bolig. Den var omgiven med en 

 Rad af runde hvide Stene; fra Centret udgik der otte Radier, 

 lagte af lignende hvide Stene, og ved Steenbordet i Midten laae 



