148 



isser er de oprindelig af 2 Stykker bestaaende Sternaldele af de 

 3 forste Thoracalsegmenter, der herved udvides, hvortil ogsaa 

 delvis kommer det foranliggende, sidste Par Maxillarfodder bae- 

 rende Segment, hvoraf blot den ventrale Portion er selvstaendigt 

 udviklet. Da imidlertid disse Dele kun til en vis Grad kanne 

 udvides, ser man ofte, at hos de Former, hvor Ovarierue for 

 hver Gang producere en storre Meengde Mg, som hos enkelte 

 Arter af SI. Diastylis og iseer hos SI. Campylapsis, Em- 

 bryonerne ikke blot indtage Rummet nedenfor Tarmen, men og- 

 saa blive skudte opad ovenfor samme, saa at de undertiden nse- 

 sten fuldsteendig synes at opfylde den bagre Del af Kropshulen 

 og tildels endog findes mere eller mindre langt ind i den af selve 

 Rygskjoldet begisendsede Cavitet. Hos de regbserende Hunner 

 bliver den oprindelig temmelig faste Forbindelse mellem de oven- 

 nsevnte Segmenters Sternaldele meget svag, ligesom ogsaa enhver 

 af deres Sidedele i Mid ten mere og mere losnes fra hinanden, 

 indtil de, naar Embryonerne have naaet sin fulde Udvikling, fuld- 

 kommen losner fra sin Forbindelse med hinanden. Ved Dissec- 

 tionen af et saadant Individ faar man derfor ialmindelighed nied 

 Basis af enhver af de 6 forreste Fodder, eller rettere med det 

 ved disse haengende Stykke af Epimererne, forbunden en uregel- 

 msessig firkantet Plade, der saaledes virkelig let kunde tages for 

 en ^Eggeplade. En Omstsendighed kunde imidlertid strax vaskke 

 Tvivl om dens sande Natur, nemlig at denne tilsyneladende JEg- 

 geplade i Storsteparten af sin Udstrrekning viser den samme Struc 

 tar som Kroppeus ovrige Integumenter og kun langs Kanterne 

 viser sig uddragen til en tynd structurlos Membran. Dette For- 

 hold er ikke eiendommeligt for Cumaceerne alene, men synes 

 at gjelde ialfald for mange Former af Isopodernes Orden. Ogsaa 

 her har jeg fundet, at det egentlig er selve Sternaldelene af Tlio- 

 raealsegmenterne der fungere som ^Eggeplader; noget man let 

 overbevises om derved, at man indenfor disse ikke stoder paa 

 nogen anden nedre Begreendsning af Kropscaviteten, men kom- 

 mer umiddelbart ind i denne. 



Hannens Ssedstokke har jeg paa de friskt indfangede Dyr 



