207 



Christianiafjorden. Alle 5 Arter forekomme sandsynlig saavel 

 ved Finmarken som videre mod Nord; 0. Torell har nemlig med- 

 deelt mig, at han ved Spitsbergen har fundet en Art af denne 

 Slsegt paa et meget betydeligt Dyb. Vore norske ere ogsaa samt- 

 lige Dybvandsbeboere. 



1. Siphonodentalium lofotense Sars, nov. spec. 

 (Fig. 29-33). 



Testa teres, subarcuata, antice latior, postice sensim angustior, 

 albida, parum translucida aut semipellucida, laevis, nitidula, striis 

 obducta incrementi obliqve transversis, tenuissimis, densissimis, 

 bene conspicuis, margine apertures posterioris integro. Longit.5 — 6, 

 latit. basis f, apicis vix ^ mm . 



Animal eidem S. vitrei simillimum, sed disco tertninali pedis 

 dimidiam longitudinem testae paulo superantis convexo, papillis 

 marginalibus haud multo numerosis (circiter 30 visis), uniseriali- 

 bus, mediocribus cincto, tentaculoqve unico centrali filiformi pa- 

 pillis longiore et tenuiore praedito; hepate lobulis (csecis) digiti- 

 formibus multo paucioribus (circ. 10 visis) brevissimisqve. 



Habitat sat freqvens ad insulas Lofoten profunditate 50—120 

 orgyarum, in sinu Nidarosiensi 30-60 org., nec non ad Flekke- 

 fjord 80—100 org. 



Skallen har den samme langstrakte, cylindrisk-coniske, svagt 

 bue- eller segldannet boiede Form (Fig. 29, sjeldent staerkere 

 boiet Fig. 30) som hos S. vitreum. Den er almindelig 4-5, sjel- 

 dent 6™ lang, den forreste Ende (basis) omtrent §""" bred, den 

 bageste (apex) knapt ± mm bred. De yngste fundne Exemplarer 

 vare 1 tange dg i Formen ikke t'orskjellige fra de voxne. Den 

 forreste Ende er skraat afskaaren saaledes, at Rygsiden her tra- 

 der noget laengere frem end Bugsiden, den bageste Ende er der- 

 imod Hge afskaaren. Skallen er temmelig tynd, overalt jaevntyk, 



