303 



Dyret, hvis Farve er hvidagtig-gjennemsigtig, stemmer i de 

 fleste Henseender overeens med de foregaaende Arter. Ved Skal- 

 lens temtnelig afvigende Form gjaldt det her ora at constatere 

 denne Overeensstemmelse for med Sikkerhed at kunne henf0re 

 det til Slsegten Siphonodentalium. En Anatomie er ved Dyrets 

 ringe Storrelse saagodtsom umuelig. Lykkeligviis kunne dets 

 vigtigste Dele ret vel sees gjennem den fuldkommen gjennemsig- 

 tige Skal; men de maa iagttages i levende Tilstand, thi bos Spi- 

 ritusexemplarer (Fig. 42, 43) ere de saa stferkt sammentrukne, 

 at de danne en mesten uformelig, i den bageste Halvdeel af Skal- 

 lens L;engde sammentrcengt Masse. 



Naar Dyret, hvad der, naar man bringer det under Mikro- 

 skopet, oftest er Tilfaeldet, er trukket ind i sin Skal (Fig. 39, 40), 

 bemeerker man indeni det rummelige forreste Kammer af den 

 nsesten farvelose Kappe, som i kort Afstand fra dens forreste 

 tyndere Rand (Kraven) viser den stajrke ringdannede Sphincter- 

 muskel (Fig. 3D, A), den indkraMigede, ved Contractionen meget 

 tykke og kort-cylindriske Fod (Fig. 40, k) og ved dennes Basis 

 paa Rygsiden det frit fremragende Mundror (Fig. 44, o), der bar 

 ganske den samme ovale, ovenfra nedad sammentrykte Form med 

 noget bugtede Siderande som bos de foregaaende Arter og lige- 

 ledes manglende de for Slregten Dentalium ebaracteristiske frynd- 

 sede Lappe eller Labialtentakler, og endelig paa hver Side af 

 Mundroiets Basis et Knippe af mere eller mindre contraherede 

 Tentakler (Fig. 40, 44, 0, hvilke have samme Form som bos hine 

 Arter, men synes at vjere endeel tykkere og mindre talrige. — 

 Taet bag Mundreret, ligeledes paa Rygsiden men i selve Kroppen, 



k 'in ved Anvendelse af strerk Compression og folgelig i en defor- 

 'fiieret Skikkelse kunde bringes til Anskuelse, syntes ganske at 

 hgne samme af S. vitreum og paa dens Overaade takes 17 Tvaer- 

 fader af Plader. 



Det ved sin intensiv guulbrune Farve mest ieinefaldende Or- 



