J 43 



rer nemlig Gud sig ved Inddannelse af Enheden i Uendeligheden 

 og omvendt, og her som i „System der ges. Phil." bestemmes 

 baade Factorerne og Potenserne, som Potenser af Guds Position 

 eller Affirmation (sml. „Darstellung etc."); Gud er defe sig selv 

 Bejaende, den uendelige Position af sig og dermed af alle Ting 

 (Aph. 36 og 37, 12). Identiteten er saaledes en levende, der 

 sretter sig selv og i og med denne Saetten tilJige alle andre Ting 

 der netop kun ere „an sich" forsaavidt de ere medindbegrebne i 

 denne Guds uendelige Position af sig selv; den existerer, er actu, 

 knn forsaavidtsom den saetter sig selv som den absolute Identitet 

 eller Indifferens af Idealitet og Realitet, ligesom Jeget saetter sig 

 selv som Subjekt og Objekt. 



At dette er saaledes, at den absolute Identitet er det absolute 

 Jog eller den absolute Fornuft, det viser sig ogsaa deri, at det 

 dialektiske Fremskridt i alle Fremstillinger bevirkes ved Poten- 

 sation af den ideale Factor, saaledes navnlig, som allerede paa. 

 peget, i .,Darstellung meines Systems." Nu er vistnok Jeget selv 

 Subjekt-Objekt, men, vel at mrerke, kun sit eget Objekt; i Mod- 

 saetning til Ikke-Jeget er det det Subjektive, absolut ikke objek- 

 tivt, altsaa det Ideale, det Almindelige (i Slutningen af „Kritische 

 Fragmente" srett.es netop det Almindelige og Subjektet som iden- 

 tiske og sammenstilles med Identiteten). At Identiteten staar paa 

 det Ideales Side ligger desuden i Sagens Natur. Det Ideale er 

 det Almindelige^ Enheden, som ogsaa den ideale Factor almin- 

 delig benaevnes i „Aphorismen etc. 1 * Nu skjelnes vistnok den 

 absolute, guddommelige Identitet fra den endelige, Forstandsiden- 

 titeten, saaledes, at hin er Identitet af det, som kunde vaere for 

 sig („Geheimniss der Liebe" („Aphorismen" 162 f.)) ; men Identite- 

 ten maa dog staa paa Enhedens Side, og i de samme ^Aphor." 

 187, sammenholdt med 185 og 131, defineres Tiden som „Ein- 

 bildung der Identitat in die Differenz" istedetfor ^der Einheit in 

 die Unendlichkeit." Dette, at Identiteten staar paa det Almenes, 

 det Ideales Side, det er Noget, som drager sig gjennem det Hele 

 Og trreder bestemt frem paa enkelte Punkter: i „Darstellung etc." 

 bestemmes den absolute Identitet strax i Begyndelsen, som den 



