146 



til naturligvis Kampen mod Hegelianismen gav det ydre Stod, er 

 Nyschellingianismen, hvis eiendommelige Grundtanke er, at 

 det Absolute, hvorfra man maa gaa ud, ikke er Vseren eller det 

 Veerende, men det, der er det Vserende, „der Herr des Seyns," 

 ikke er det Almene - dette er netop det Veerende — men det 

 Individuelleste, der antager hint, som sine Praedicater, og at der- 

 for den sande Philosophi er positiv og Erfaringsvidenskab. 



Det fretngaar heraf let, at Forholdet mellem Gammel- og 

 Nyschellingianismen baade er et Modssetnings- og et Identitets- 

 tbrhold, nemlig en Modsfetning paa Basis af en Identitet, netop 

 det samme, som inden Gammelschellingianismen selv mellem den 

 ideale og den reale Verden : Standpunktet er det samme, det er 

 den samme uformidlede Modssetning mellem Factorerne, og den 

 samme ligesaa uformidlede - her fri d. e. vilkaarlige - Enhed, 

 men Forskjellen er, at her er Realiteten herskende, actualiseret, 

 hist Idealiteten. 



Dette er altsaa Forholdet mellem Gammel- og Nyschellingia- 

 nismen gar.ske i Almindelighed, men det gjrelder dernfest nser- 

 mere at bestemme Forholdet eller deducere Nyschelliugianismen 

 efter dens nsermere Bestemmelser, som tidligere kirn forel0big 

 ere angivne, og forst bliver da Opgaven af Gammelschellingianis- 

 men at deducere de Overgangsstadier, der reprsesenteres ved 

 „Philosophische Untersuchungen iiber das Wesen der menschlichen 

 Freiheit und die damit zusammenhangenden Gegenstande," 1809, 

 Nys i ell i tens yderste Avantgarde, samt ved „Stuttgarter 



Privatvorlesungen," holdne i Vinteren 1809—10. 



Hvad angaar det f0rstna3vnte Skrift, hine „Philos. Unters. 

 etc!" da er det Noget, som felger af dets Stilling som Mellemled, 

 at netop dets Stilling er bleven hoist forskjellig opfattet, idet 

 Hegel fuldkommen identificerer det med Identitetsphilosophien, 

 Gammelschellingianismen, medens de fleste andre, saaledes Seng- 

 ler, Weisse og Erdmann ligesaa fuldkonVmen identificere det 

 med Nyschellingianismen. Den rette Middelvei forekoinmer nug 

 allerede at vaire angivet af Schellings SoniFortalen til „Schel- 

 lings Werke" \ 7 - Efter deune Synsmaade, hvis Rigtighed den 



