154 



gleiche Ideen." Man kan saaledes vistnok sige, at det Nye gjse- 

 rer her, vistnok ved Paavirkning at* Jacob Bohme, Franz Baader 

 og andre Mystikere; men det er dog endnu ikke fremtraadt, og, 

 som ovenfor paavist, Alt har endnu den samme idealistiske Cha- 



Der bliver altsaa en Forskjel i det Absolute selv mellem 

 dette saa at sige forud for Processen og som kommende til vir- 

 kelig Existens i den. I hvad Forhold staar nu Hint til Dette d. e. 

 til Gud, absolut betragtet. Det er den Grund, han har i sig 

 selv, til sin Existens, hans Natur. Denne Grund, Guds oprin- 

 delige Villie til at existere, er saaledes hans Selvhed, det som 

 gjor ham til et Selv og „die unergreifliche Basis aller Realitat;" 

 „der nie aufgehende Rest, was sich mit der grossten Anstrengung 

 nieht in Verstand auflosen lasst, sondern ewig im Grundebleibt;" 

 det Morke, „nothwendiges Erbtheil der Creatur," hvoraf Lyset 

 fedes. Det er hans Villie til at existere, der, afsondret fra Exi- 

 stensen, tsenkes som afmsegtig, som den blotte Laengsel, „Sehn- 

 sucht sich zu gebaren." Den svarer til den objective Virksomhed 

 i den transseomlcntalc Mraiisines Jeg, som dog forst bliver ob- 

 jectiv ved at reflekteres og derved begraenses, bestemmes, at' den 

 subjective. Saaledes er ogsaa Grunden blot „B as is der Realitat," 

 men ikke Guds Realitet selv ; hvad der mangier, er, ligesoni hist, 

 Bestemmelsen ved den ideale Virksomhed. Gud, absolut betrag- 

 tet, realiserer sig altsaa derved, at der, modsvarende Lsengselen, 

 avler sig hos ham en indre reflexiv Forestilling, hvori han an- 

 skuer sig selv, dette er Forstanden, Lsengselens Ord, d. e. 

 Ordet overhoved som Et med Forstanden og som det, der inde- 

 holder Lesningen af Lsengselens Gaade og denned Opfyldelsen af 

 dens Krav. Forstanden er Lyset (Aabenbaringen) og Difterensen ! 

 den skiller Grundens, Naturens, KraBfter, men kun for at udfolde 

 den deri ubevidst indeholdte Enhed. Disse to Momenters Enhed 

 er A an den, forsaavidt Productet, Resultatet, af deres Samvirken, 

 men da den forst er virkelig Realitet. er den realiter ligesaavel 

 forud for dem som Modsjetninger, d. v. s. det, der indeholder 

 dem i sig, giver dem Realitet og derved ligesom ssetter Processen 



