begrebet af Mulighederne, som det absolut Almindelige, med an- 

 dre Ord, som Praedieat, de behove, for at vaere, et Subjekt 

 (TtpwTT) ouffta), hvorom de kunne udsiges, der er dem, og som der- 

 ved bliver dem „Ursache des Seyns u . Dette bliver det Vaerende 

 selv og det egentlige Princip A 4 egentlig A . Som adskilt fra 

 al Mulighed,altAlmindeligt, er det „das rein Wesen- und Ideen- 

 freie,das Allerindividuellste" (altsaa ens reulissamim. da det Reale 

 er det Individuelle) Svxi „der indissoluble Kern" „das Uebersey- 

 ende und Uebervernimftige" (j'ordi Fornul'ten kun latter det Al- 

 mindelige). 



ikke er deres egen, l'aa Evnen til at antageen V»ren, som er deres 

 egen, til Correlates Virkelighedens Arter, nendig Potenserne : det 

 quantitative, det qvalitative og det organiske Universnm. A (det 

 Potenslose) bar to Correlater, nemlig Sj«len, der er Potenserne i 

 deres Oploseli-bed. „Auseinandero- e hen " og Gud, der er den. i 



ikke som Gud (fordi den ingen egen Vaeren bar imod Poten- 

 serne), altsaa Guds Potens. Men istedetfor at vaere dette, kan 

 den tage Potenserne for sig, derved bliver den for sig, som, men 

 ikke, hvad Gud er, d. e. Aand. Denne Mulighed, der er ble- 

 ven til Virkelighed, er Urfaldet. Derved hsemmes Potensernes 



Materialitet (Legemerne Ideernes Billeder) og med dem Sjselen 



intellective. Ogsaa den sidste er materiel, passiv, blot mulig (Be- 

 greb, Dom, Slutning). og saaledes forskjollig fra den Videnskaben 



der vil sig selv. Ved denne forste Villen, Urtilfeeldet, blive 



