184 , 



Standpunkt i den antike. Det er dette Standpunkt, der nffirmere 

 explicerer sig i det ovenneevnte Philosopbiens modern-classiske 

 Treklever, Fichte, Sehelling og Hegel. Det var nodvendigt klart 

 og skarpt at udhseve dette Tidens universale Standpunkt; thi 

 man har vist en vis Tilboielighed til at overse det: ligesom Tiden 

 i religios Henseende har en Tendens til at vende tilbage til He- 

 denskabets Standpunkt, den upersonlige Aandigheds, saaledes i 

 phiiosophisk til Ideens. Det er denne Tendens, der liar fort til 

 en total Misforstaaelse, navnlig af Sehelling; det har gaaet saa- 

 vidt, at netop de Mrend, der have gjort Sehelling til Gjenstand 

 for den udforligste Behandling, nemlig Erdmann, Rosenkranz og 

 Alexis Sehmidt have kunnet identificere Schellings Standpunkt 

 ikke blot med Spinozas, men endog med Eleaternes og Gnosti- 

 kernes, idet man ifolge hin panlogistiske pendens har overseet, 

 at Schellings Identitet hverken er den blotte logiske Enhed, sora 

 hos Eleaterne — og ogsaa hos Gnostikerue, nemlig i Aandens 

 Idee — heller ikke Mods;etningernes dode, substantielle Neutra- 

 litet, som hos Spinoza, om den ogsaa, som vi skulle se, kan have 

 en vis Bismag af begge, men Modsretningernes levende, pi#£fc 

 suerende Enhed, nemlig Jeget, deres Enhed, ikke som Processens 

 Ophor, men som dens actuelle Vsesen. 



Forend jeg imidlertid gaar over til den nicrmere Explication 

 af denne den moderne Philosophis Classicitet, maa jeg bemffirke 

 og na3rmere deducere, at dette Standpunkt dog ikke er vor Tu1s 

 i snevreste Forstand, og Sehelling' har, som vi skulle se, netop 

 den Betydning at forbinde begge Epoeher; ham er det i phi 10 ' 

 sophisk Henseende bleven givet, hvad der efter den gamle D J g* 

 ters Ord ikke er forundt de Dodelige, nemlig at leve to Gauge- 



Hvad er, maa man sperge, hin Identification, hin Subject- 

 Objectivitet, paa Bevidsthedens, paa Jegets, Standpunkt? Denn e 

 Identitet er for det Forste kun r an sich," kun vsesentlig; den 

 er en blot Vaesensenhed af Subjeetet og Objectet d. e. bestaa 

 deri, at de Love, der bestemme Objeetiviteten, ligge i Subjecte 

 Vffisen eller Natur, og kunne bringes til Bevidsthed. Idet de 

 bringes til Bevidsthed, d. e. i denne Identitetens Virkeliggj , » r1 -" ' 



