240 



Skreiens Indsig tager meget tidligt, nemlig ofte lsenge f0r 

 Nytaar, sin Begyndelse og sker stimevis, saaledes at Stimerne, der 

 ferst kun vare smaa, senere blive alt storre og storre, indtil de 

 paa den Tid Gydningen neermer sig blive saa maegtige, at man 

 paa dem ikke upassende kan anvende den som det vil synes 

 overdrevne Betegnelse „Fiskebjerge." I alle disse Stimer, selv 

 de tidligst indsigende, findes Hun- og Hanfiske om hverandre, et 

 Forhold, der hos andre Fiske, f. Ex. Silden er ganske anderle- 

 des, idet her altid forst Rognfiskene komme, og forst bagefter 

 Hanfiskene, for at overgyde den af hine allerede afsatte Rogn 

 med sin Melke. Forholdet er let forklarligt af den ovenfor om- 

 talte mserkeHue Kiendninmelhlied ved Skreiens Rogn. For at 

 Befrngtningen her skal knnne foregaa maa nemlig Rogn og Melke 

 gydes samtidigt og blandes sammen i Seen. Hos de forst opsi- 

 gende Fiske er Rogn og Issel, skjendt vistnok altid temmelig 

 stferkt udviklede, dog endnu langt fra sin Modenhed. Rognen er 

 endnu saa fintkornet, at man med det ubevaebnede 0ie knapt for- 

 maar at adskille de-iine Bmaaag. Disse ere af en lys galrod 

 Farre og vise under Mikroskopet en ydre lys Zone og en indre 

 opak ftntkornet Masse (Blommen); ethvert Spor til Kimbla*«l 

 er allerede i dette Stadium forsvundet. De ere alle forenede, med 

 et fint af Blodkar gjennemvrevet Bindev;ev i uiegelmpessige som 

 oftest koniske Processer, der alle convergere mod Mid ten af Rogn- 

 saekkene. Disse omslutte saaledes en indre Hule, hvori JSggene 

 efterhvert som de ere fuldmodne optages for derpaa at fores ud 

 igjennem de21amgere bagtil til en failles Udforselsgang forenede 

 Canaler, der udgaa fra Rognssekkenes indre Side. Ved den vi- 

 dere Udvikling tiltage nu ^Eggene mere og mere i Storrelse og 

 blive samtidigt mere og mere klare og gjennemsigtige, indtil de 

 mesten ere farvelose. De ere nu lige ved at voire mod no, men 

 dog endnu lost forbundne med Bindevrev og omgivne af e 8 ?e ° 

 tynd Kapsel, hvori de ernserende Blodkar forgrene sig. Snart 

 brister imidlertid denne Kapsel, og de modne ere nn |09 e 

 fra sin Forbindelse med de evrige og falde ned i Rogn6aBkken*» 

 indre Cavitet, hvorfra de kun ved et sagte Tryk paa Fiskens Bug 



