251 



skal jeg f0rst paavise, at denne af Hr. M. ikke rigtigen er frem- 

 stillet. 



Jeg har i min Afh. S. 178 (S. 11 i det srersk. Aftryk) paa- 

 viist, at de acheemenidiske Kongers Hovedsmykke var en Tiara 

 eller cylindrisk Hue, og da denne ikke passende kunde repree- 

 senteres ved en Ring, slutter.jeg siden med folgende Ord: ,,Paa 

 Lighed i Form og St0rrelse tor man derf'or ikke bygge Forestil- 

 Hngen om Ringen som Symbol paa Souverainitet." Og paa nseste 

 Side siger jeg : „Derimod kan en saadan Opfattelse finde nogen 

 Stotte i den Omstamdighed, at flere Sasanidiske Konger bare 

 Diademer, der omgaves af to eller tre Guldringe". 1 Hr. M. har 

 i det Foregaaende (S. 157) yttret den Mening, at de gamle per- 

 siske Konger, som Tegn paa Kongevserdigheden smykkede Hove- 

 det med en simpel flad Guldring, og har henviist til de Sculpturer 

 i Persepolis, hvori en Maud mod saadaut Hovedsmykke bekjasm- 

 per et bevinget Uhyre (PI. 52 og 53 hos Ker Porter, PI. XXV 

 hos Niebuhr), idet han formener, at Personen kan betegne Kon- 

 gen. Men, seer man hen til andre Sculpturer sammesteds, bliver 

 det klart, at Ringen i dette Tilitelde ikke kan have saadan Be- 

 tydning ; thi Ringe af ganske den samme Form sees paa flere 

 underordnede Personers Hoveder, saasom paa PI. 48 hos K. P. 

 PI. XXV hosK, hvor to Personer bag Kongen ere saaledes smyk- 

 kede og den ene af disse holder Parasollen og den anden Flue- 

 viften over Kongen; videre to Spyddragere PI. 46; to Betjente 

 PI. 47; flere Personer i den store Otferprocession PI. 40 og 43. 

 Hr. Ms. Mening, at Ringen eller Diademet (i dette Ords oprinde- 

 lige Betydning som Baand om Hovedet) som en vsesentlig Deel 

 af de persiske Kongers Hovedsmykke maa ansees skikket til at 

 repraesentere Kongevserdigheden, vil saaledes ved noiere Under- 

 sogelse befindes ikke at vau-e correct. Han beraaber sig paa 



